«Коли дивишся, як грають деякі футболісти «Волині», хочеться плакати»
![](/resize/450x228/r/files/news/2014/05-09/117421/25_1_medium_1301778247.jpg)
Ковельчанин Сергій ЧАПКО уже в юному році опинився у складі відомої української команди. Також за плечима нашого земляка - понад два десятки матчів за збірну України. Однак талановитому гравцеві так і не судилося зіграти у прем’єр-лізі. Чому? Про це і не тільки Сергій розповів Інформаційному агентству Волинські Новини.
Сергій, як хлопцеві з невеликого міста вдалося опинитися в дублі провідної команди вітчизняного чемпіонату?
У ДЮСШ я прийшов одинадцятирічним хлопцем. До того ганяв м’яча у дворі. Першими тренерами у Ковелі були Дмитро Номанчук та Микола Лис. Незабаром перебрався до луцької «Феміди-Інтер». Через трохи ледве не опинився у спортінтернаті московського «ЦСКА». Поїхав до Москви, але виявилося, що тренери «армійських» юнаків взяли на мою позицію, на позицію опорного півзахисника, гравця із київського «Арсеналу». Однак так трапилося, що привернув увагу донеччан, які забрали мене у «Волині».
Кварцяний не був проти, що змінюєш Луцьк на Донецьк?
Володимирович хотів, аби я лишився у «Волині». Своєю чергою, я прагнув зіграти у вищій лізі. Можливо, якби тренер лучан дав мені такий шанс, то залишився й надалі «хрестоносцем». Пригадую, як одного разу, напередодні гри з «Динамо», Віталій Кварцяний погодився заявити мене до стартового складу, та, на жаль, треба трапитися, що у той самий день наша юнацька збірна виступала у фіналі міжнародного турніру. Наставник збірної Ігор Жабченко мене не відпустив. Таким чином, зірвався мій дебют у вищій лізі України…
Нині матчі команд прем’єр-ліги, зокрема «Волині», дивишся?
Дуже рідко. Наш футбол, коли переглядаєш, то хочеться плакати від того, як грають окремі футболісти гравці, зокрема і «волиняни». У них за плечима - десятки матчів у «вишці», а роблять такі дитячі помилки. Той самий Ковель чи Волинь загалом може дати хлопців для українського чемпіонату. Молоді варто давати шанс та час проявити себе. Минулого року наша ковельська аматорська команда обіграла клуб Віталія Кварцяного. На мою думку, «Волинь» зобов’язана перемагати такі ігри на досвіді.
Ти зізнався, що у молоді роки робив помилки. Що порадиш сучасній молоді, аби не наступала на ті ж самі граблі?
Не закохуватися (посміхається. – Авт.). Молоді гравці думають: «Та що ті дівчата… Вони футболу не завадять». Однак повірте – це дуже відволікає. Також необхідно працювати належним чином на тренуваннях, не сперечатися з тренерами.
Все рівно перебрався би до Донецька, якби повернути час назад?
Думаю, вчинив би так само, тільки поводився у команді по-іншому.
Що було не так?
Тренери, зокрема головний наставник Олександр Севідов, мені казали: «Чекай на свій час. Ти ще молодий, обов’язково зіграєш у вищій лізі». А я нервував та скандалив з наставниками, замість того, аби виконувати всі їхні настанови. Врешті-решт у 2008-ому мене віддали в оренду до першолігового «Львову», який тренував Степан Юрчишин. До слова, у місті Лева встиг пограти із нинішнім нападником «Волині» Дмитром Козьбаном та екс-гравцем лучан Вадимом Панасом. Далі ненадовго опинився у «Закарпатті» , а звідти потрапив до «Енергетика», що очолював Михайло Савка. Дуже сподобалося працювати із цим наставником. Нині він допомагає в Одесі Роману Григорчуку. Потім «енергетиків» прийняв Михайло Пристай.
Хто з відомих нині гравців бігав разом з тобою у дублі донеччан?
Можливо, всіх і не пригадаю. Пам’ятаю Олега Міщенка та Владислава Лупашка.
Після Бурштина ти опинився за кордоном.
Так, подався у «Флоту» з міста Свіноуйсьце. У Польщі тренери мене переглядали місяць, оскільки раніше тут вже грав українець, який скаржився на травми (можливо, мова - про екс-півзахисника «Волині» Ігоря Биканова. – Авт. ). Тренував клуб на той час Петер Нємєц – колишній збірник чехословацької національної команди. У цього наставника були серйозні навантаження, траплялося по чотири тренування на день. На перших порах я набрав чудову форму. Приїздили навіть представники берлінської «Герти», аби мене переглянути. «Оглядини» задовольнили німецьких гостей, які пообіцяли взяти мене з ними на збір. Я на радощах пообіцяв тренеру купити автомобіль, якщо переїду до Бундесліги. Проте розпочалася серія травм… Більше часу лікувався, аніж грав. Загалом пробув у Свіноуйсьце близько семи місяців.
Після Польщі на нетривалий термін знову опинився у «Енергетику» – хотів набрати форму. Після чого вирушив до Молдови. Надворі був 2011 рік. Новою командою стала «Олімпія» з міста Бєльці. Згодом виник варіант із єрусалимським «Бейтаром» , який зірвався через непорядного агента. Зараз, знаєте, такий час, що без агента навіть не заграєш у другій лізі…
Розкажи в кількох словах, як вдалося потрапити до лав збірної.
Мене помітили, коли я перебував у «Феміді-Інтер». Можливо також привернув увагу наставників тим, що двічі поспіль визнавався найкращим півзахисником дитячо-юнацької ліги. Отож, спочатку мене викликали на збори до Одеси і пішло-поїхало. Тренував мій 1988-ий рік народження Ігор Жабченко. Моїми партнерами по збірній були Коля Морозюк, брати Пашаєви, Дмитро Льопа, Денис Бойко, Антон Каніболоцький. Пригадую відіграли чимало товариських поєдинків. Перемагали нідерландців, болгар, чехів, словаків. З U-17 я дійшов до другого відбірного раунду чемпіонату Європи-2005. Спочатку вдома розгромили португальців – 3:0 (в тому матчі за нашу збірну виступали також Володимир Лисенко та Віталій Гошкодеря. За піренейців – воротар Руї Патрісіо – Авт.). У другому протистоянні зіграли внічию з хорватами (в складі яких виступали Іван Келава, Деян Ловрен, Марін Любічіч, Нікола Калініч. – Авт.). До фінальної частини виходила одна збірна, тому в останньому матчі потрібно було перемагати, здається, угорців, але зіграли з ними «суху» нічию.
Нагадаємо, 11 травня у луцьку має відбутися гра луцької "Волині" із "Севастополем". Матч почнеться о 15:00, щоправда, глядачів до гри не допустять.
Довідка: Сергій Чапко. Народився: 24 січня 1988 року у місті Ковелі; зріст та вага: 177, 70
Виступав:
2004. «Іква», Млинів, 1 гра
2004 –05. «Волинь», Луцьк (дубль) – 9 матчів
2006-07. «Металург», Донецьк
(дубль) – 43 матчі, 6 голів
2008. ФК «Львів» (1 ліга) – 14 поєдинків
«Закарпаття», Ужгород, 1 матч
«Енергетик», Бурштин (1 ліга) – 12 ігор, 3 м’ячі
«Флота», Свіноуйсьце, 2 поєдинки
2009. «Енергетик», Бурштин, 4 гри
«Олімпія». Бєльці, 5 матчів
«Мотор», Люблін, 6 матчів
ФК «Львів», 10 ігор, 2 голи
«Енергетик», Бурштин, 2 гри
Дві гри у Кубку України (за «Закарпаття» та за «Львів» , забив один гол).
Виступав за збірну України (U-16, U-17, U-18): 24 гри, 2 голи
За свою кар’єру Сергій Чапко кілька разів грав проти рідної «Волині». Пригадаймо ті матчі та склад лучан у тих поєдинках:
Матч дублерів. «Волинь»
– «Металург» Дн –2:1 (Кравчук, 13, Майдан, 56 – Закарлюка, 90)
«Волинь»: Федорчук, Улитич, Луценко, Дручик, Мороз, Хома, Кордюк, Сворак (Дикий, 77), Кравчук (Майдан, 46), Жерш (Павлов, 87), Панас.
Перша ліга. «Енергетик» – «Волинь» – 0:0
«Волинь»: Неділько, Ковальчук, Дручик, Ковалюк, Рубцов, Піщур, Кінаш, Кудінов (Карасюк, 46), Лісовий, Лопес (Жук, 35), Павлов.
Перша ліга. «Волинь» – «Енергетик» – 4:1 (Лісовий 39, Карковський 50, Снитко 60, Кінаш 70 – Дністрян, 90+2)
«Волинь»: Неділько, Мостовий, Ковалюк, Карковський (Снитко, 50), Лопес, (Пічкур, 57) Кінаш (Назарчук, 71), Лісовий (Рибальченко, 55), Єременко, Густаво (Марковець, 76), Шарпар, Гошкодеря
Кубок України. «Говерла» – «Волинь» – 4:2 (Невуче 14, Ярош 77, 88 (пенальті), Бурий, 78 – Хромцов, 9, Карковський, 75)
«Волинь»: Неділько, Орлатий, Гурка, Лапко, Паламарчук, Ковалюк, Карковський (Жук, 85), Кінаш (Гущин, 76), Хромцов, Павлов (Лісовий, 46), Пищур
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Сергій, як хлопцеві з невеликого міста вдалося опинитися в дублі провідної команди вітчизняного чемпіонату?
У ДЮСШ я прийшов одинадцятирічним хлопцем. До того ганяв м’яча у дворі. Першими тренерами у Ковелі були Дмитро Номанчук та Микола Лис. Незабаром перебрався до луцької «Феміди-Інтер». Через трохи ледве не опинився у спортінтернаті московського «ЦСКА». Поїхав до Москви, але виявилося, що тренери «армійських» юнаків взяли на мою позицію, на позицію опорного півзахисника, гравця із київського «Арсеналу». Однак так трапилося, що привернув увагу донеччан, які забрали мене у «Волині».
Кварцяний не був проти, що змінюєш Луцьк на Донецьк?
Володимирович хотів, аби я лишився у «Волині». Своєю чергою, я прагнув зіграти у вищій лізі. Можливо, якби тренер лучан дав мені такий шанс, то залишився й надалі «хрестоносцем». Пригадую, як одного разу, напередодні гри з «Динамо», Віталій Кварцяний погодився заявити мене до стартового складу, та, на жаль, треба трапитися, що у той самий день наша юнацька збірна виступала у фіналі міжнародного турніру. Наставник збірної Ігор Жабченко мене не відпустив. Таким чином, зірвався мій дебют у вищій лізі України…
Нині матчі команд прем’єр-ліги, зокрема «Волині», дивишся?
Дуже рідко. Наш футбол, коли переглядаєш, то хочеться плакати від того, як грають окремі футболісти гравці, зокрема і «волиняни». У них за плечима - десятки матчів у «вишці», а роблять такі дитячі помилки. Той самий Ковель чи Волинь загалом може дати хлопців для українського чемпіонату. Молоді варто давати шанс та час проявити себе. Минулого року наша ковельська аматорська команда обіграла клуб Віталія Кварцяного. На мою думку, «Волинь» зобов’язана перемагати такі ігри на досвіді.
Ти зізнався, що у молоді роки робив помилки. Що порадиш сучасній молоді, аби не наступала на ті ж самі граблі?
Не закохуватися (посміхається. – Авт.). Молоді гравці думають: «Та що ті дівчата… Вони футболу не завадять». Однак повірте – це дуже відволікає. Також необхідно працювати належним чином на тренуваннях, не сперечатися з тренерами.
Все рівно перебрався би до Донецька, якби повернути час назад?
Думаю, вчинив би так само, тільки поводився у команді по-іншому.
Що було не так?
Тренери, зокрема головний наставник Олександр Севідов, мені казали: «Чекай на свій час. Ти ще молодий, обов’язково зіграєш у вищій лізі». А я нервував та скандалив з наставниками, замість того, аби виконувати всі їхні настанови. Врешті-решт у 2008-ому мене віддали в оренду до першолігового «Львову», який тренував Степан Юрчишин. До слова, у місті Лева встиг пограти із нинішнім нападником «Волині» Дмитром Козьбаном та екс-гравцем лучан Вадимом Панасом. Далі ненадовго опинився у «Закарпатті» , а звідти потрапив до «Енергетика», що очолював Михайло Савка. Дуже сподобалося працювати із цим наставником. Нині він допомагає в Одесі Роману Григорчуку. Потім «енергетиків» прийняв Михайло Пристай.
Хто з відомих нині гравців бігав разом з тобою у дублі донеччан?
Можливо, всіх і не пригадаю. Пам’ятаю Олега Міщенка та Владислава Лупашка.
Після Бурштина ти опинився за кордоном.
Так, подався у «Флоту» з міста Свіноуйсьце. У Польщі тренери мене переглядали місяць, оскільки раніше тут вже грав українець, який скаржився на травми (можливо, мова - про екс-півзахисника «Волині» Ігоря Биканова. – Авт. ). Тренував клуб на той час Петер Нємєц – колишній збірник чехословацької національної команди. У цього наставника були серйозні навантаження, траплялося по чотири тренування на день. На перших порах я набрав чудову форму. Приїздили навіть представники берлінської «Герти», аби мене переглянути. «Оглядини» задовольнили німецьких гостей, які пообіцяли взяти мене з ними на збір. Я на радощах пообіцяв тренеру купити автомобіль, якщо переїду до Бундесліги. Проте розпочалася серія травм… Більше часу лікувався, аніж грав. Загалом пробув у Свіноуйсьце близько семи місяців.
Після Польщі на нетривалий термін знову опинився у «Енергетику» – хотів набрати форму. Після чого вирушив до Молдови. Надворі був 2011 рік. Новою командою стала «Олімпія» з міста Бєльці. Згодом виник варіант із єрусалимським «Бейтаром» , який зірвався через непорядного агента. Зараз, знаєте, такий час, що без агента навіть не заграєш у другій лізі…
Розкажи в кількох словах, як вдалося потрапити до лав збірної.
Мене помітили, коли я перебував у «Феміді-Інтер». Можливо також привернув увагу наставників тим, що двічі поспіль визнавався найкращим півзахисником дитячо-юнацької ліги. Отож, спочатку мене викликали на збори до Одеси і пішло-поїхало. Тренував мій 1988-ий рік народження Ігор Жабченко. Моїми партнерами по збірній були Коля Морозюк, брати Пашаєви, Дмитро Льопа, Денис Бойко, Антон Каніболоцький. Пригадую відіграли чимало товариських поєдинків. Перемагали нідерландців, болгар, чехів, словаків. З U-17 я дійшов до другого відбірного раунду чемпіонату Європи-2005. Спочатку вдома розгромили португальців – 3:0 (в тому матчі за нашу збірну виступали також Володимир Лисенко та Віталій Гошкодеря. За піренейців – воротар Руї Патрісіо – Авт.). У другому протистоянні зіграли внічию з хорватами (в складі яких виступали Іван Келава, Деян Ловрен, Марін Любічіч, Нікола Калініч. – Авт.). До фінальної частини виходила одна збірна, тому в останньому матчі потрібно було перемагати, здається, угорців, але зіграли з ними «суху» нічию.
Нагадаємо, 11 травня у луцьку має відбутися гра луцької "Волині" із "Севастополем". Матч почнеться о 15:00, щоправда, глядачів до гри не допустять.
Довідка: Сергій Чапко. Народився: 24 січня 1988 року у місті Ковелі; зріст та вага: 177, 70
Виступав:
2004. «Іква», Млинів, 1 гра
2004 –05. «Волинь», Луцьк (дубль) – 9 матчів
2006-07. «Металург», Донецьк
(дубль) – 43 матчі, 6 голів
2008. ФК «Львів» (1 ліга) – 14 поєдинків
«Закарпаття», Ужгород, 1 матч
«Енергетик», Бурштин (1 ліга) – 12 ігор, 3 м’ячі
«Флота», Свіноуйсьце, 2 поєдинки
2009. «Енергетик», Бурштин, 4 гри
«Олімпія». Бєльці, 5 матчів
«Мотор», Люблін, 6 матчів
ФК «Львів», 10 ігор, 2 голи
«Енергетик», Бурштин, 2 гри
Дві гри у Кубку України (за «Закарпаття» та за «Львів» , забив один гол).
Виступав за збірну України (U-16, U-17, U-18): 24 гри, 2 голи
За свою кар’єру Сергій Чапко кілька разів грав проти рідної «Волині». Пригадаймо ті матчі та склад лучан у тих поєдинках:
Матч дублерів. «Волинь»
– «Металург» Дн –2:1 (Кравчук, 13, Майдан, 56 – Закарлюка, 90)
«Волинь»: Федорчук, Улитич, Луценко, Дручик, Мороз, Хома, Кордюк, Сворак (Дикий, 77), Кравчук (Майдан, 46), Жерш (Павлов, 87), Панас.
Перша ліга. «Енергетик» – «Волинь» – 0:0
«Волинь»: Неділько, Ковальчук, Дручик, Ковалюк, Рубцов, Піщур, Кінаш, Кудінов (Карасюк, 46), Лісовий, Лопес (Жук, 35), Павлов.
Перша ліга. «Волинь» – «Енергетик» – 4:1 (Лісовий 39, Карковський 50, Снитко 60, Кінаш 70 – Дністрян, 90+2)
«Волинь»: Неділько, Мостовий, Ковалюк, Карковський (Снитко, 50), Лопес, (Пічкур, 57) Кінаш (Назарчук, 71), Лісовий (Рибальченко, 55), Єременко, Густаво (Марковець, 76), Шарпар, Гошкодеря
Кубок України. «Говерла» – «Волинь» – 4:2 (Невуче 14, Ярош 77, 88 (пенальті), Бурий, 78 – Хромцов, 9, Карковський, 75)
«Волинь»: Неділько, Орлатий, Гурка, Лапко, Паламарчук, Ковалюк, Карковський (Жук, 85), Кінаш (Гущин, 76), Хромцов, Павлов (Лісовий, 46), Пищур
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 2
![](/public/images/user_no_foto.png?1726125558)
Роман
Показати IP
9 Травня 2014 19:51
Одним оком радієш, що є Волинська команда, іншим плачеш, дивлячись як грають...
![](/public/images/user_no_foto.png?1726125558)
не уболівальник
Показати IP
9 Травня 2014 20:34
Хай гравців замінять на "силовиків" з "феміди" гарантовано допоможе ну й в довершення васю столяра тренером перемога забезпечена
Колишню госпітальєрку з Луцька звинуватили у розтраті пожертв на подорожі, казино і наркотики
Сьогодні 10:08
Сьогодні 10:08
Через необережність у Луцьку загорілося сміття
Сьогодні 09:34
Сьогодні 09:34
Громада на Волині розробить план просторового розвитку![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 07:17
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 07:17
Українці зможуть обрати вчителя року на порталі «Дія.Освіта»
Сьогодні 06:38
Сьогодні 06:38
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.