У районах Волині вчаться «воювати» зі сміттям*
Два роки тому з легкої подачі співзасновника АПГ «Пан Курчак», а тепер вже депутата Верховної Ради України Сергія Мартиняка, в кількох районах Волині розпочали реалізовувати програму «Чисте село». Ініціатива мала на меті запровадити централізований збір сміття на сільських територіях і очистити їх від стихійних сміттєзвалищ. Нині можна звітувати про перші успішні результати – програма активно діє та розростається у Турійському та Луцькому районах.
Ідея впорядкувати території сільських рад з’явилася у Сергія Мартиняка не випадково. Народний депутат розповідає, що сам мешкає в одному із сіл Луцького району, де ще 5 років тому для власних потреб встановив евроконтейнер для збору побутових відходів, а відвідуючи інші села свого виборчого округу переконався, що проблема збору та утилізації сміття досить актуальна. Оскільки на підприємствах агропромислової групи «Пан Курчак» система вивезення відходів була налагоджена – були свої баки і два спеціалізовані автомобілі, прийняли рішення закупити евроконтейнери для окремих сільрад, а обслуговувати їх наявним транспортом підприємства.
Зазвичай, для сільських та селищних бюджетів придбання навіть кількох контейнерів, коли вартість одного від 3100 гривень – сума не підйомна, а про придбання сміттєвозів мова взагалі не йшла.
Втілювати програму «Чисте село» розпочали ще у 2012 році на теренах п’яти районів – Рожищенського, Луцького, Турійського, Горохівського та Локачинського. Зрозуміло, що успішність програми залежить, в першу чергу, від активності громади та сільського або селищного голови, адже спробувати «сміттєвивізний сервіс» мали нагоду мешканці кількох районів, однак реалізовувати програму взялися не всі. Основна перешкода, кажуть першопрохідці - за вивезення побутових відходів на полігон доводиться платити з власної кишені, а людям до цього треба звикнути.
Але бажання впорядкувати територію своїх містечок, аби в око все менше потрапляли живописні картини стихійних сміттєзвалищ та поліетиленових пакетів на узбіччях місцевих доріг, мотивувало селищного голову Торчина, що у Луцькому районі, та селищного голову Турійська підхопити ідею Сергія Мартиняка та активізувати програму на своїх територіях.
Відтак за боротьбу зі сміттям торчинці та турійчани взялися сумлінно. Зізнаються, було непросто, адже роками вирішення цієї проблеми повністю лежало на плечах місцевої влади, тому місцеві мешканці важко призвичаювались до того, що за якісний сервіс необхідно платити самостійно. Завдяки кропіткій роботі комунальників, сільських та селищних голів, активних депутатів, програма запрацювала.
«Ми старалися «боротися зі сміттям» різними методами. Біда ж не тільки у наявності полігону для відходів. У нас є сміттєзвалище. Хто порядніший, везе відходи туди. Але тут постає інше питання: як везе? Хтось скидає бруд в одному місці, хтось – в іншому, а хтось узагалі за принципом – подалі від себе, то може й не доїхати до сміттєзвалища… Звичайно, селищна рада має комунальне підприємство, яке опікується питанням вивезення сміття. Раніше чинила так: просили людей виносити сміття до воріт тоді, коли вулицею їхав трактор і забирав те все. Однак толку не було: трактор зламався, не виїхав – народ пакети полишав, собаки їх по всій вулиці розтягнули. Словом, одна «краса», – розповідав свого часу Торчинський селищний голова Юрій Кревський волинським журналістам.
Утім допоміг впоратися із проблемою задум Сергія Мартиняка «Чисте село» – надавати в оренду населенню сміттєві баки, у Торчині прижився. Селищний голова зумів гарну ініціативу використати з толком, підлаштувати її під місцеві реалії.
За словами Юрія Кревського, в рамках депутатської програми місцева влада взяла в оренду у АПГ «Пан Курчак» контейнери та автомобіль, а місцеве комунальне підприємство налагодило співпрацю з торчинцями та мешканцями наближених сіл, аби ті вчасно сплачували за надані послуги. Пізніше для потреб Луцького та Турійського районів за кошти благодійного фонду «Європейський вектор» придбали та надали у безкоштовне користування комунальним підприємствам ще 60 евроконтейнерів, що дозволило здешевити послуги для населення.
До слова, у Торчині почали з дотаційної ціни. До кінця 2013-го вона становила 80 гривень на місяць за користування одним контейнером.
А в тих селах, які приєдналися до Торчинської схеми роботи згодом, вже за бак доводиться платити 140 гривень.
Євгену Тюхті, як керівнику Торчинського ВУЖКГ, довелося не легко, адже просвітницьку роботу розпочинав він. За його словами, найважче було призвичаїти людей до нового принципу роботи, адже раніше вони знали, що сміття у місті збирають безоплатно. А тут треба дати «копійку».
«Аби система працювала, необхідно провести якісну роз’яснювальну кампанію. Я особисто працював з окремими сім’ями, пояснював переваги, давав змогу спробувати, як працює система збору та вивезення сміття – і процес пішов. Є такі смітники, куди викидають відходи лише три сім’ї (і вони ділять 80 гривень на всіх), а є й такі, де – десять родин. У селищі проплати – стовідсоткові, чого не скажеш про села, які теж підключили до цієї ініціативи. В селах все залежить від сільських голів, як вони налагодять роботу – так програма і працюватиме. Якщо він, справді, активний, справа піде», – ділиться досвідом комунальник.
Що цікаво: тепер до чистоти призвичаюються й у селах, що довкола Торчина. Схему оплати вивезення сміття у торчинців уже запозичили у Шепелі, Хорохорині, Буянах, Усичах. Контейнерів там менше, адже платоспроможність громадян у сільській місцевості - нижча.
Мешканка села Буяни Наталія Кревська розповідає, що вона особисто дуже хотіла б, аби була змога користуватись «сміттєвивізним сервісом», утім наразі контейнерів на всіх не вистачає, тому їм доводиться побутові відходи палити на городі або наймати трактор, який би вивіз сміття на сміттєзвалище, яким мимоволі стали силосні ями, що лишились від занедбаного колгоспу.
Своєю чергою, сільська голова села Буяни Галина Кучер зазначає, що люди хотіли б брати участь у програмі «Чисте село», утім виникає фінансова проблема – не всі готові систематично платити навіть не велику суму за вивезення сміття.
«Є вулиці, які живуть дружно і користуються контейнерами спільно, то вони щомісяця вчасно оплачують послуги і з ними немає проблем. Всі решта затримують оплату. Зважаючи навіть на те, що частину коштів за вивезення сміття покриває сільська рада, а на одну сім’ю лишається сплатити 24 гривні в рік, або по 2 гривні щомісяця, більшість і далі вивозить сміття в ліс, або викидає десь на узбіччі доріг», - обурюється Галина Кучер.
Голова Переспівської сільської ради Рожищенського району Зіновія Пархомчук розповідає, що програма «Чисте село» у них не прижилась. Користуватися послугами місцевим жителям подобалось, а от платити за ці послуги люди не захотіли, тому евроконтейнери забрали та відвезли у ті села, де громада змогла самоорганізуватись та оплатити послуги комунальників, які збирали та вивозили побутові відходи на сміттєзвалища.
З її слів, нині мешканці села наймають транспорт та вивозять сміття самостійно. Разом з тим, стихійні сміттєзвалища на території сільської ради є, оскільки для більшості людей проблема сміття вирішується, як тільки воно покидає межі їх подвір’я.
Мешканці Городищенської сільської ради відверто образились, коли сміттєві контейнери із села зникли. Голова сільської ради Світлана Соколик зауважує, що не всі селяни були готові користуватися таким сервісом за власні кошти, хоча були проти, аби контейнери із села забирали. Нині ж селянам допомагають впоратись з побутовими відходами благодійники – транспорт надає на безкоштовній основі ТзОВ «Городище». Зі стихійними сміттєзвалищами на краю села, зазначає Світлана Василівна, борються власними силами – залучають, в першу чергу, мешканців того «кутка» та вивозять сміття підводами на сміттєзвалище, яке намагаються тримати в порядку.
У Турійську програма «Чисте село», за словами селищного голови Олексія Безсмертного на сьогоднішній день охопила близько 30% місцевих мешканців, які вже уклали угоди з житлово-комунальним підприємством та не уявляють, як містечко може жити інакше.
Разом з тим, селищний голова втішений тим, що стихійних сміттєзвалищ та відходів на околицях міста поменьшало. В найближчих планах Олексія Безсмертного – викупити півсотні контейнерів та сміттєвоз, який зараз вони орендують, аби з часом субівартість послуг для турійчан лишалась на тому ж рівні. За підрахунками комунальників, щомісяця за послуги вивезення побутового сміття сім’я із чотирьох осіб у Турійську має сплачувати близько 15 гривень.
Ініціатор програми народний депутат Сергій Мартиняк розповідає, що ця програма — це спроба підштовхнути людей до дій, показати, що їм це вигідно. «Хочеться, перш за все, розбудити свідомість людей. Вони повинні відходити від стереотипів та починати покращувати своє життя вже сьогодні, починаючи з власної оселі, села та міста»- переконаний депутат.
Програма «Чисте село» попри всі складнощі, працює та набуває нових обертів. Будемо сподіватися, що досвідом двох невеличких волинських містечок почнуть цікавитись не лише у нашій області, а перейматимуть досвід в інших регіонах України.
Оксана ПРОКОПЧУК
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Ідея впорядкувати території сільських рад з’явилася у Сергія Мартиняка не випадково. Народний депутат розповідає, що сам мешкає в одному із сіл Луцького району, де ще 5 років тому для власних потреб встановив евроконтейнер для збору побутових відходів, а відвідуючи інші села свого виборчого округу переконався, що проблема збору та утилізації сміття досить актуальна. Оскільки на підприємствах агропромислової групи «Пан Курчак» система вивезення відходів була налагоджена – були свої баки і два спеціалізовані автомобілі, прийняли рішення закупити евроконтейнери для окремих сільрад, а обслуговувати їх наявним транспортом підприємства.
Зазвичай, для сільських та селищних бюджетів придбання навіть кількох контейнерів, коли вартість одного від 3100 гривень – сума не підйомна, а про придбання сміттєвозів мова взагалі не йшла.
Втілювати програму «Чисте село» розпочали ще у 2012 році на теренах п’яти районів – Рожищенського, Луцького, Турійського, Горохівського та Локачинського. Зрозуміло, що успішність програми залежить, в першу чергу, від активності громади та сільського або селищного голови, адже спробувати «сміттєвивізний сервіс» мали нагоду мешканці кількох районів, однак реалізовувати програму взялися не всі. Основна перешкода, кажуть першопрохідці - за вивезення побутових відходів на полігон доводиться платити з власної кишені, а людям до цього треба звикнути.
Але бажання впорядкувати територію своїх містечок, аби в око все менше потрапляли живописні картини стихійних сміттєзвалищ та поліетиленових пакетів на узбіччях місцевих доріг, мотивувало селищного голову Торчина, що у Луцькому районі, та селищного голову Турійська підхопити ідею Сергія Мартиняка та активізувати програму на своїх територіях.
Відтак за боротьбу зі сміттям торчинці та турійчани взялися сумлінно. Зізнаються, було непросто, адже роками вирішення цієї проблеми повністю лежало на плечах місцевої влади, тому місцеві мешканці важко призвичаювались до того, що за якісний сервіс необхідно платити самостійно. Завдяки кропіткій роботі комунальників, сільських та селищних голів, активних депутатів, програма запрацювала.
«Ми старалися «боротися зі сміттям» різними методами. Біда ж не тільки у наявності полігону для відходів. У нас є сміттєзвалище. Хто порядніший, везе відходи туди. Але тут постає інше питання: як везе? Хтось скидає бруд в одному місці, хтось – в іншому, а хтось узагалі за принципом – подалі від себе, то може й не доїхати до сміттєзвалища… Звичайно, селищна рада має комунальне підприємство, яке опікується питанням вивезення сміття. Раніше чинила так: просили людей виносити сміття до воріт тоді, коли вулицею їхав трактор і забирав те все. Однак толку не було: трактор зламався, не виїхав – народ пакети полишав, собаки їх по всій вулиці розтягнули. Словом, одна «краса», – розповідав свого часу Торчинський селищний голова Юрій Кревський волинським журналістам.
Утім допоміг впоратися із проблемою задум Сергія Мартиняка «Чисте село» – надавати в оренду населенню сміттєві баки, у Торчині прижився. Селищний голова зумів гарну ініціативу використати з толком, підлаштувати її під місцеві реалії.
За словами Юрія Кревського, в рамках депутатської програми місцева влада взяла в оренду у АПГ «Пан Курчак» контейнери та автомобіль, а місцеве комунальне підприємство налагодило співпрацю з торчинцями та мешканцями наближених сіл, аби ті вчасно сплачували за надані послуги. Пізніше для потреб Луцького та Турійського районів за кошти благодійного фонду «Європейський вектор» придбали та надали у безкоштовне користування комунальним підприємствам ще 60 евроконтейнерів, що дозволило здешевити послуги для населення.
До слова, у Торчині почали з дотаційної ціни. До кінця 2013-го вона становила 80 гривень на місяць за користування одним контейнером.
А в тих селах, які приєдналися до Торчинської схеми роботи згодом, вже за бак доводиться платити 140 гривень.
Євгену Тюхті, як керівнику Торчинського ВУЖКГ, довелося не легко, адже просвітницьку роботу розпочинав він. За його словами, найважче було призвичаїти людей до нового принципу роботи, адже раніше вони знали, що сміття у місті збирають безоплатно. А тут треба дати «копійку».
«Аби система працювала, необхідно провести якісну роз’яснювальну кампанію. Я особисто працював з окремими сім’ями, пояснював переваги, давав змогу спробувати, як працює система збору та вивезення сміття – і процес пішов. Є такі смітники, куди викидають відходи лише три сім’ї (і вони ділять 80 гривень на всіх), а є й такі, де – десять родин. У селищі проплати – стовідсоткові, чого не скажеш про села, які теж підключили до цієї ініціативи. В селах все залежить від сільських голів, як вони налагодять роботу – так програма і працюватиме. Якщо він, справді, активний, справа піде», – ділиться досвідом комунальник.
Що цікаво: тепер до чистоти призвичаюються й у селах, що довкола Торчина. Схему оплати вивезення сміття у торчинців уже запозичили у Шепелі, Хорохорині, Буянах, Усичах. Контейнерів там менше, адже платоспроможність громадян у сільській місцевості - нижча.
Мешканка села Буяни Наталія Кревська розповідає, що вона особисто дуже хотіла б, аби була змога користуватись «сміттєвивізним сервісом», утім наразі контейнерів на всіх не вистачає, тому їм доводиться побутові відходи палити на городі або наймати трактор, який би вивіз сміття на сміттєзвалище, яким мимоволі стали силосні ями, що лишились від занедбаного колгоспу.
Своєю чергою, сільська голова села Буяни Галина Кучер зазначає, що люди хотіли б брати участь у програмі «Чисте село», утім виникає фінансова проблема – не всі готові систематично платити навіть не велику суму за вивезення сміття.
«Є вулиці, які живуть дружно і користуються контейнерами спільно, то вони щомісяця вчасно оплачують послуги і з ними немає проблем. Всі решта затримують оплату. Зважаючи навіть на те, що частину коштів за вивезення сміття покриває сільська рада, а на одну сім’ю лишається сплатити 24 гривні в рік, або по 2 гривні щомісяця, більшість і далі вивозить сміття в ліс, або викидає десь на узбіччі доріг», - обурюється Галина Кучер.
Голова Переспівської сільської ради Рожищенського району Зіновія Пархомчук розповідає, що програма «Чисте село» у них не прижилась. Користуватися послугами місцевим жителям подобалось, а от платити за ці послуги люди не захотіли, тому евроконтейнери забрали та відвезли у ті села, де громада змогла самоорганізуватись та оплатити послуги комунальників, які збирали та вивозили побутові відходи на сміттєзвалища.
З її слів, нині мешканці села наймають транспорт та вивозять сміття самостійно. Разом з тим, стихійні сміттєзвалища на території сільської ради є, оскільки для більшості людей проблема сміття вирішується, як тільки воно покидає межі їх подвір’я.
Мешканці Городищенської сільської ради відверто образились, коли сміттєві контейнери із села зникли. Голова сільської ради Світлана Соколик зауважує, що не всі селяни були готові користуватися таким сервісом за власні кошти, хоча були проти, аби контейнери із села забирали. Нині ж селянам допомагають впоратись з побутовими відходами благодійники – транспорт надає на безкоштовній основі ТзОВ «Городище». Зі стихійними сміттєзвалищами на краю села, зазначає Світлана Василівна, борються власними силами – залучають, в першу чергу, мешканців того «кутка» та вивозять сміття підводами на сміттєзвалище, яке намагаються тримати в порядку.
У Турійську програма «Чисте село», за словами селищного голови Олексія Безсмертного на сьогоднішній день охопила близько 30% місцевих мешканців, які вже уклали угоди з житлово-комунальним підприємством та не уявляють, як містечко може жити інакше.
Разом з тим, селищний голова втішений тим, що стихійних сміттєзвалищ та відходів на околицях міста поменьшало. В найближчих планах Олексія Безсмертного – викупити півсотні контейнерів та сміттєвоз, який зараз вони орендують, аби з часом субівартість послуг для турійчан лишалась на тому ж рівні. За підрахунками комунальників, щомісяця за послуги вивезення побутового сміття сім’я із чотирьох осіб у Турійську має сплачувати близько 15 гривень.
Ініціатор програми народний депутат Сергій Мартиняк розповідає, що ця програма — це спроба підштовхнути людей до дій, показати, що їм це вигідно. «Хочеться, перш за все, розбудити свідомість людей. Вони повинні відходити від стереотипів та починати покращувати своє життя вже сьогодні, починаючи з власної оселі, села та міста»- переконаний депутат.
Програма «Чисте село» попри всі складнощі, працює та набуває нових обертів. Будемо сподіватися, що досвідом двох невеличких волинських містечок почнуть цікавитись не лише у нашій області, а перейматимуть досвід в інших регіонах України.
Оксана ПРОКОПЧУК
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Британський режисер став почесним громадянином Волині
Сьогодні 15:23
Сьогодні 15:23
Куди піти в Луцьку: від четверга до четверга. Анонси
Сьогодні 14:00
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 14:00
У Волинській обласній інфекційній лікарні – нова директорка
Сьогодні 13:43
Сьогодні 13:43