Про гравця луцького баскетбольного клубу знає навіть «Вікіпедія»
![](/resize/450x300/r/files/news/2016/01-20/176978/44253_1.jpg)
Микола Полюляк – доброзичливий співрозмовник, в міру скромний, знає англійську так добре, що був за перекладача під час нещодавнього візиту на телебачення разом із американським одноклубником Хакімом Джексоном. А ще грізний дальнобій, якого боїться чи не кожен суперник БК «Волиньбаскет-WOG» у Суперлізі Фаворит Спорт, уже став лідером колективу за кількістю набраних очок, - інформує Слово Волині.
Влітку він потрапив до розширено списку гравців національної збірної України, а тому проходив збори разом із найсильнішими баскетболістами нашої країни. Звістка про те, що став гравцем луцького баскетбольного клубу, неймовірно потішила вболівальників команди.
– Миколо, ти єдиний у команді, кого викликали до лав збірної, і ти поки що єдиний із БК «Волиньбаскет-WOG», про кого знає «Вікіпедія». То як на обрії з’явився Луцьк?
– Ще до початку сезону мені телефонував спортивний директор клубу Сергій Смітюх і пропонував приїхати на Волинь. Зізнаюся, тоді у Львові щодо подальшої долі тамтешньої команди тільки ширилися чутки, жодної конкретики не було, тож я розглядав пропозиції з-за кордону.
Але тут, крім Сергія Володимировича, почав телефонувати ще й мій друг Едуард Федчук, який є капітаном команди. І що мені сподобалося – ніхто золотих гір не обіцяв, просто просили приїхати та подивитися, що й до чого. Я так і зробив: приїхав, і те, що побачив, влаштувало. Так почалася наша співпраця.
– Як тобі атмосфера у «Волиньбаскеті»?
– Видно, що клуб завжди грав на високому рівні. Хай не суперліга, однак, бути в лідерах Вищої ліги України також чогось вартує. Тому команда має ім’я, вболівальника, якому цікавий баскетбол. Це дуже відчувається. Не в кожному місті, попри поразки, вболівальники самовіддано заповнюють зал. Вони як шостий гравець на майданчику. І то, повірте, не високі слова, а таки реальна підтримка під час гри. Цим Луцьк неабияк тішить – у футболі, волейболі та баскетболі представники міста грають на найвищому рівні, а шанувальники їх усіляко підтримують.
– Інколи створюється враження, що певні помилки у грі – наслідок незіграності…
– Як на мене, ці помилки радше через невеликий досвід баскетболістів. Небагато наших гравців виступали на найвищому рівні чемпіонатів України. Я зараз і себе маю на увазі. Також десь трохи не фартило. Проте ми працюємо над цим, і сподіваюся, що в 2016 році команда постане набагато кращою.
– Ти родом із Кам’янця-Подільського, почав грати у баскет із шостого класу, однак коли вступив до львівського вишу – трапилася річна пауза. Чому?
– На той час у моєму рідному місті була тільки дитяча команда (лише тепер з’явився дорослий представник у Західному дивізіоні Першої ліги України БК «ДіДібао»). Оскільки після школи не було де грати, я вступив до Львівської політехніки на хімічний факультет. Прийшовши на університетську секцію, відразу впав у вічі тренерам, які так і сказали: «З тебе будуть люди, якщо серйозно займатимешся». І я взявся ще інтенсивніше працювати. У Львова тоді був дублюючий склад, але тому що не проходив за віком, виступати почав аж через рік. Але той рік не був перервою у прямому сенсі цього слова, адже я натхненно тренувався.
– Піврічна оренда в Білорусі дала більше плюсів чи мінусів?
– Це однозначно був плюс, тут і думати нічого. Так склалося, що тоді у Львові не мав достатньо ігрової практики, бо на мою позицію претендували більш досвідчені українці та майстровиті легіонери. У Білорусь я поїхав з Олександром Доленком. І хоч чемпіонат був слабшим за нашу суперлігу, однак ми багато грали. Ще одним позитивним моментом вважаю те, що коли ми повернулися в команду, вона була на останньому місці, а закінчили в четвірці кращих.
– В одному з інтерв’ю п’ять років тому ти казав, що твоїм недоліком є швидкість. Як із цим зараз?
– Завдяки тому, що грав у сильних командах, де завжди триває боротьба за позицію, мав у кого вчитися. Швидкість? Так, я над цим постійно працював. Але ж то дуже відносне поняття, що надто залежить від опонента на майданчику. Тому все в порівнянні. До своїх безумовних плюсів зараховую кидок, яким часто послуговуюся. Хоча в останніх іграх мене прикривають щільніше, тож робити це стає дедалі важче, однак і цікавіше.
– Після прямого ефіру на ТБ, коли ти вільно перекладав американця Джексона, багатьом уболівальникам цікаво, де так добре вивчив англійську?
– Ще в школі.
Та тільки коли потрапив до клубу з сербським тренером та легіонерами, де англійською спілкувалася чи не вся команда, сповна відчув, яка то перевага – знати мову.
Спілкувався Андрій СОБУЦЬКИЙ
Довідково:
Микола ПОЛЮЛЯК - вихованець Кам’янець-Подільської ДЮСШ № 1.
Спочатку виступав у дублі, а потім в основному складі «Політехніки-Галичини». У січні 2013 року перейшов до білоруського «Свіслоча», де виступав до травня. Клуб посів ІV місце як у регулярному чемпіонаті, так і за підсумками плей-оф.
Виступав у складі збірної України на Всесвітній літній універсіаді 2013 року в Казані.
Чемпіон України – 2014 серед студентських команд у складі команди Національного університету «Львівська політехніка».
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Влітку він потрапив до розширено списку гравців національної збірної України, а тому проходив збори разом із найсильнішими баскетболістами нашої країни. Звістка про те, що став гравцем луцького баскетбольного клубу, неймовірно потішила вболівальників команди.
– Миколо, ти єдиний у команді, кого викликали до лав збірної, і ти поки що єдиний із БК «Волиньбаскет-WOG», про кого знає «Вікіпедія». То як на обрії з’явився Луцьк?
– Ще до початку сезону мені телефонував спортивний директор клубу Сергій Смітюх і пропонував приїхати на Волинь. Зізнаюся, тоді у Львові щодо подальшої долі тамтешньої команди тільки ширилися чутки, жодної конкретики не було, тож я розглядав пропозиції з-за кордону.
Але тут, крім Сергія Володимировича, почав телефонувати ще й мій друг Едуард Федчук, який є капітаном команди. І що мені сподобалося – ніхто золотих гір не обіцяв, просто просили приїхати та подивитися, що й до чого. Я так і зробив: приїхав, і те, що побачив, влаштувало. Так почалася наша співпраця.
– Як тобі атмосфера у «Волиньбаскеті»?
– Видно, що клуб завжди грав на високому рівні. Хай не суперліга, однак, бути в лідерах Вищої ліги України також чогось вартує. Тому команда має ім’я, вболівальника, якому цікавий баскетбол. Це дуже відчувається. Не в кожному місті, попри поразки, вболівальники самовіддано заповнюють зал. Вони як шостий гравець на майданчику. І то, повірте, не високі слова, а таки реальна підтримка під час гри. Цим Луцьк неабияк тішить – у футболі, волейболі та баскетболі представники міста грають на найвищому рівні, а шанувальники їх усіляко підтримують.
– Інколи створюється враження, що певні помилки у грі – наслідок незіграності…
– Як на мене, ці помилки радше через невеликий досвід баскетболістів. Небагато наших гравців виступали на найвищому рівні чемпіонатів України. Я зараз і себе маю на увазі. Також десь трохи не фартило. Проте ми працюємо над цим, і сподіваюся, що в 2016 році команда постане набагато кращою.
– Ти родом із Кам’янця-Подільського, почав грати у баскет із шостого класу, однак коли вступив до львівського вишу – трапилася річна пауза. Чому?
– На той час у моєму рідному місті була тільки дитяча команда (лише тепер з’явився дорослий представник у Західному дивізіоні Першої ліги України БК «ДіДібао»). Оскільки після школи не було де грати, я вступив до Львівської політехніки на хімічний факультет. Прийшовши на університетську секцію, відразу впав у вічі тренерам, які так і сказали: «З тебе будуть люди, якщо серйозно займатимешся». І я взявся ще інтенсивніше працювати. У Львова тоді був дублюючий склад, але тому що не проходив за віком, виступати почав аж через рік. Але той рік не був перервою у прямому сенсі цього слова, адже я натхненно тренувався.
– Піврічна оренда в Білорусі дала більше плюсів чи мінусів?
– Це однозначно був плюс, тут і думати нічого. Так склалося, що тоді у Львові не мав достатньо ігрової практики, бо на мою позицію претендували більш досвідчені українці та майстровиті легіонери. У Білорусь я поїхав з Олександром Доленком. І хоч чемпіонат був слабшим за нашу суперлігу, однак ми багато грали. Ще одним позитивним моментом вважаю те, що коли ми повернулися в команду, вона була на останньому місці, а закінчили в четвірці кращих.
– В одному з інтерв’ю п’ять років тому ти казав, що твоїм недоліком є швидкість. Як із цим зараз?
– Завдяки тому, що грав у сильних командах, де завжди триває боротьба за позицію, мав у кого вчитися. Швидкість? Так, я над цим постійно працював. Але ж то дуже відносне поняття, що надто залежить від опонента на майданчику. Тому все в порівнянні. До своїх безумовних плюсів зараховую кидок, яким часто послуговуюся. Хоча в останніх іграх мене прикривають щільніше, тож робити це стає дедалі важче, однак і цікавіше.
– Після прямого ефіру на ТБ, коли ти вільно перекладав американця Джексона, багатьом уболівальникам цікаво, де так добре вивчив англійську?
– Ще в школі.
Та тільки коли потрапив до клубу з сербським тренером та легіонерами, де англійською спілкувалася чи не вся команда, сповна відчув, яка то перевага – знати мову.
Спілкувався Андрій СОБУЦЬКИЙ
Довідково:
Микола ПОЛЮЛЯК - вихованець Кам’янець-Подільської ДЮСШ № 1.
Спочатку виступав у дублі, а потім в основному складі «Політехніки-Галичини». У січні 2013 року перейшов до білоруського «Свіслоча», де виступав до травня. Клуб посів ІV місце як у регулярному чемпіонаті, так і за підсумками плей-оф.
Виступав у складі збірної України на Всесвітній літній універсіаді 2013 року в Казані.
Чемпіон України – 2014 серед студентських команд у складі команди Національного університету «Львівська політехніка».
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 4
![](/public/images/user_no_foto.png?1724887375)
тиць-здиць
Показати IP
20 Січня 2016 21:06
да, по-моєму це успіх.Вікіпедія! та куди там. Вікіпедія!!
![](/public/images/user_no_foto.png?1724887375)
Юр до тиць-здиць
Показати IP
21 Січня 2016 09:56
відсталий ти...
![](/public/images/user_no_foto.png?1724887375)
Кент
Показати IP
21 Січня 2016 02:15
Лідер команди!! Особливо приваблює своїми трьохочковими)
![](/public/images/user_no_foto.png?1724887375)
Опа-ча
Показати IP
21 Січня 2016 09:22
Хлопці добре грають раз «ВОЛИНЬБАСКЕТ» ВИЛЕТІВ ІЗ РОЗІГРАШУ КУБКА УКРАЇНИ.
Біла веселка, міражі, перламутрові хмари: українські полярники показали незвичайні природні явища біля «Вернадського»
Сьогодні 00:17
Сьогодні 00:17
29 серпня: свята, події, факти. День пам’яті захисників в Україні та Міжнародний день каберне
Сьогодні 00:00
Сьогодні 00:00
У Намібії слонів та бегемотів відстрілюватимуть на м'ясо, – ЗМІ
28 Серпня 2024 23:41
28 Серпня 2024 23:41
«Єдине вікно послуг»: на Волині за два місяці працевлаштували 36 осіб
28 Серпня 2024 23:22
28 Серпня 2024 23:22
Біля Луцька «Мерседес» на смерть збив чоловіка
28 Серпня 2024 23:03
28 Серпня 2024 23:03
Асоціація міст України: Мінфін визнав, що вилучення «військового» ПДФО у громад виявилося неефективним
28 Серпня 2024 22:46
28 Серпня 2024 22:46
У Луцьку ліквідовуватимуть ями на дорогах і робитимуть пониження на тротуарах
28 Серпня 2024 22:28
![](/public/images/logo.png)
28 Серпня 2024 22:28
Міноборони розробляє сухпайки, які відповідатимуть релігійним, медичним та етичним потребам військових
28 Серпня 2024 22:09
28 Серпня 2024 22:09
На Волині упередили розтрату 1,5 млн грн на закупівлі меблів
28 Серпня 2024 21:51
28 Серпня 2024 21:51
На Волині військового, який двічі тікав із лікувального центру, спіймали на злочині![](/public/images/logo.png)
28 Серпня 2024 21:32
![](/public/images/logo.png)
28 Серпня 2024 21:32
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.