На Волині рятували лосів
![](/resize/450x337/r/files/news/2014/12-12/138829/34345454.jpg)
Чотири лосі у Звірівському лісомисливському господарстві провалилися під лід. Про це телефонним дзвінком повідомили єгеря Романа Бокія, - інформує Волинська газета.
– Їду у свій обхід і бачу, як на річці Путилівці чотири лосі провалилися під лід, борсаються, можуть потонути, – із слухавки доносився схвильований голос майстра лісу Мощаницького лісництва ДП «Цуманське ЛГ» Святослава Ліщука. – Потрібно рятувати, бо загинуть.
Роман Юрійович про подію повідомив директора Звірівського мисливського господарства Ярему Байду, а сам сів у машину і поїхав на місце події.
Між селами Дубище і Башлики Ківерцівського р-ну річка особливо небезпечна і норовлива, має глибокі яруги та ями. Ось там, намагаючись потрапити до урочища Гребеньки Мощаницького лісництва, і провалилися звірі. Роман Бокій побачив, як вони борсалися серед уламків криги. Схоже було, що у пастку потрапила ціла лосина сімейка. Сохань, лосиха та двоє їхніх дитинчат.
Навіть люди, шукаючи рятунку, йдуть по головах інших, аби вибратися із води, а тут лосі старалися не тільки втриматися самі на плаву, а й своїм прикладом підбадьорити малечу.
Чоловіки взялися прорубувати канал, хоча це було дуже небезпечно. Спершу вибрався рогач, і, хоч підйом тут не з легких, за мить вже був на березі. За ним з крижаного полону видряпалась і лосиха. А ось малеча дна дістати ще не могла, і їй довелося несолодко.
Роман Бокій і Святослав Ліщук продовжували прорубувати шлях до берега. І якоїсь миті малий лосюк – він був дещо крупніший і здоровший – таки скористався ним, вискочив на лід і пішов слідами батьків, а самочка з кожною миттю втрачала сили. Збігло вже більше години, як вона боролася за життя.
– Ми вже збиралися підчепити її поясами чи мотузками, аби витягти, – розповідає Роман Бокій. – Це було дуже небезпечно для нас і лосенятка, та й наблизитися до нього майже не було змоги. Та нам таки вдалося прорубати до неї канал і якось майже блискавично схопити за вуха і висмикнути з води. Лосеня було настільки втомлене, що впало на лід, мов неживе, і ще з півгодини приходило до тями. Єгер вже думав забирати на господарку, поки окріпне. Підійшли ближче, а воно підняло голову і нашорошило вуха. Явний сигнал, щоб трималися від нього подалі. Зрештою зіп’ялося на ноги, вибігло на берег й за прикладом старших, що через метрів двісті таки перепливли річку, знову стрибнуло на кригу з надією перебратися на інший берег. І його знову спіткала невдача. Берег – ще та круча!
– Ми зайшли збоку, знову взялися прорубувати в очереті шурф, намокли. Зо дві години лосеня ще борсалось у воді, а виснажившись, зіперлося передніми копитцями об лід, стало прохально дивитися на людей. Святослав мобілкою викликав на підмогу синів – Валентина і Юру. Вони примчалися на мотоциклі і допомогли нагнати лосеня у пробиту серед криги «кишеню», постояло там, вистрибнуло і невдовзі було вже в лісі.
Єгер із майстром подалися назирці. Боялися, щоб ослабла тварина не злягла де на землю: могла б замерзнути. Пройшли кілька кварталів, самочка не спинялася. Обоє розуміли, що кров у звіра розігрілася, але продовжували йти… Кілометрів за два побачили, що сліди всіх чотирьох особин зібралися докупи, сімейка знову об’єдналася і далі помандрувала разом у безпечне місце.
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
– Їду у свій обхід і бачу, як на річці Путилівці чотири лосі провалилися під лід, борсаються, можуть потонути, – із слухавки доносився схвильований голос майстра лісу Мощаницького лісництва ДП «Цуманське ЛГ» Святослава Ліщука. – Потрібно рятувати, бо загинуть.
Роман Юрійович про подію повідомив директора Звірівського мисливського господарства Ярему Байду, а сам сів у машину і поїхав на місце події.
Між селами Дубище і Башлики Ківерцівського р-ну річка особливо небезпечна і норовлива, має глибокі яруги та ями. Ось там, намагаючись потрапити до урочища Гребеньки Мощаницького лісництва, і провалилися звірі. Роман Бокій побачив, як вони борсалися серед уламків криги. Схоже було, що у пастку потрапила ціла лосина сімейка. Сохань, лосиха та двоє їхніх дитинчат.
Навіть люди, шукаючи рятунку, йдуть по головах інших, аби вибратися із води, а тут лосі старалися не тільки втриматися самі на плаву, а й своїм прикладом підбадьорити малечу.
Чоловіки взялися прорубувати канал, хоча це було дуже небезпечно. Спершу вибрався рогач, і, хоч підйом тут не з легких, за мить вже був на березі. За ним з крижаного полону видряпалась і лосиха. А ось малеча дна дістати ще не могла, і їй довелося несолодко.
Роман Бокій і Святослав Ліщук продовжували прорубувати шлях до берега. І якоїсь миті малий лосюк – він був дещо крупніший і здоровший – таки скористався ним, вискочив на лід і пішов слідами батьків, а самочка з кожною миттю втрачала сили. Збігло вже більше години, як вона боролася за життя.
– Ми вже збиралися підчепити її поясами чи мотузками, аби витягти, – розповідає Роман Бокій. – Це було дуже небезпечно для нас і лосенятка, та й наблизитися до нього майже не було змоги. Та нам таки вдалося прорубати до неї канал і якось майже блискавично схопити за вуха і висмикнути з води. Лосеня було настільки втомлене, що впало на лід, мов неживе, і ще з півгодини приходило до тями. Єгер вже думав забирати на господарку, поки окріпне. Підійшли ближче, а воно підняло голову і нашорошило вуха. Явний сигнал, щоб трималися від нього подалі. Зрештою зіп’ялося на ноги, вибігло на берег й за прикладом старших, що через метрів двісті таки перепливли річку, знову стрибнуло на кригу з надією перебратися на інший берег. І його знову спіткала невдача. Берег – ще та круча!
– Ми зайшли збоку, знову взялися прорубувати в очереті шурф, намокли. Зо дві години лосеня ще борсалось у воді, а виснажившись, зіперлося передніми копитцями об лід, стало прохально дивитися на людей. Святослав мобілкою викликав на підмогу синів – Валентина і Юру. Вони примчалися на мотоциклі і допомогли нагнати лосеня у пробиту серед криги «кишеню», постояло там, вистрибнуло і невдовзі було вже в лісі.
Єгер із майстром подалися назирці. Боялися, щоб ослабла тварина не злягла де на землю: могла б замерзнути. Пройшли кілька кварталів, самочка не спинялася. Обоє розуміли, що кров у звіра розігрілася, але продовжували йти… Кілометрів за два побачили, що сліди всіх чотирьох особин зібралися докупи, сімейка знову об’єдналася і далі помандрувала разом у безпечне місце.
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 1
![](/public/images/user_no_foto.png?1725866005)
санчез
Показати IP
13 Грудня 2014 21:53
Уклін таким людям.
«Ішов до цього все життя», – волинянин Юрій Бабинець про медаль на Паралімпіаді в Парижі
Сьогодні 09:34
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 09:34
Загарбники втратили за добу 1150 вояків, найгарячішим лишається Покровський напрямок, – Генштаб
Сьогодні 09:17
Сьогодні 09:17
Різні фронтові дороги й одна мрія на двох: брати з Любешівщини виборюють перемогу для України
Сьогодні 08:11
Сьогодні 08:11
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.