Міняємо Петра Олексійовича на Юлію Володимирівну?
![](/resize/450x297/r/files/news/2016/03-07/181698/1457333984_4.jpg)
Імовірність швидкої перезавантаження всіх гілок влади оголила серйозну кризу політичних кадрів в країні.
Чи так вже страшні дострокові вибори, якими їх зараз малюють? Це, так би мовити, дивлячись для кого і чому, - пише журналіст Віктор Дяченко у своїй статті на From-UA.
Однозначної відповіді на це питання просто немає, адже навіть чіпляються за крісла політики змушені зараз обирати між ризиком покинути свої кабінети цивілізовано, через двері, і загрозою бути викинутими через вікно, - вважає Зрозуміло, що для їхніх опонентів, спраглих в'їхати в ці кабінети, дострокові вибори – це шанс досягти бажаного вже найближчим часом, а не через 3-4 роки. Тим більше, хто знає, що буде через кілька років ?! Сосиски потрібно хапати з жаровні зараз, поки вони гарячі і не зжерті кимось іншим! Тому вони будуть переконливо розписувати необхідність дострокових виборів, стверджуючи, що альтернативою їм є тільки третій Майдан.
Що ж стосується самого українського народу, то він, під впливом запеклої пропаганди, у своєму ставленні до перевиборів традиційно розділився натроє. Одні з надією вірять, що перезавантаження влади зможе привести до неї політиків, здатних дозволити утворився в Україні системна криза всього, продовжити і прискорити реформи. Інші з тривогою вважають, що перевибори лише погіршать цю кризу, перекреслять те, що вже досягнуто, і взагалі на них немає грошей. Треті ж скептично вважають, що ні дострокові, ні чергові вибори вже не зможуть змінити ситуацію в країні, і взагалі не збираються в них брати участь. Причому, таких в Україні з кожним роком стає все і більше.
ПОЛІТИЧНА ХИТРІСТЬ
Президент Порошенко неабияк здивував своїх співгромадян, заявивши нещодавно, що не підтримує ідею дострокових парламентських виборів. І це дійсно дивно, враховуючи, що Банкова є головним антагоністом нинішнього уряду, який ніяк не вдається відправити у відставку.
У чому ж справа? Щодо цього існує дві точки зору. Перше: гарант проявив військово-політичну хитрість і просто сказав те, що від нього чекали - як робив це вже не раз. Чекали МВФ, Вашингтон і Брюссель, які виступають проти дострокових виборів в Україні, які вважають їх фактором політичного ризику. Якщо зараз вони працюють з більш ніж лояльним «урядом реформаторів», то хто знає, кого можуть обрати українці наступного разу! До того ж, процес перевиборів – це тривала, на кілька місяців, пауза в роботі Кабміну і Ради - а хто ж тоді буде реформи проводити!
Захід ще в кінці минулого року доніс до українських політиків свою позицію з цього питання. І цілком зрозуміло, що Порошенко, щоб не втратити підтримку таких важливих союзників, вдає, що повністю з ними згоден. Однак якщо українські політики з чимось погоджуються, це зовсім не означає, що вони саме так і зроблять - така вже наша національна особливість! Тому офіційно висловлюючись проти перевиборів, Банкова, тим часом може неофіційно запускати процес розпуску Верховної Ради.
Однак існує й інша думка: Порошенко дійсно намагається відтягнути дострокові вибори, оскільки не вони є його головною метою. Зрештою, йому потрібен новий уряд, а не новий парламент! А пішовши з Кабміну, «Народний фронт» буде смиренно сидіти в парламентській коаліції і не смикатися, тому що спроби політичного бунту приведуть до розпуску Ради. І тоді «народнофронтівці» втратять ще й депутатські мандати - адже рейтинг їхньої політичної сили опустився нижче плінтуса.
У той же час спроба повністю витиснути «Народний фронт» з влади може викликати новий виток кризи, який приведе і до дострокових президентських виборів. І ось тут вже у Петра Порошенка виникає занепокоєння за власну кар'єру, оскільки він сам може «продути» перевибори. Причому, своєму давньому і заклятому ворогу.
РОШЕН І МОШЕН
Згідно з останніми опитуваннями громадської думки українських виборців, проведених Інститутом Горшеніна і КМІС, народ сильно втомився від нинішніх реформаторів. Причому ті, хто ще вірить в можливість якихось змін на краще конституційним шляхом, віддають перевагу не новим політичним силам, а старим дореволюційним кадрам.
Так, соціологічні дослідження КМІС виявили дуже цікаві сьогоднішні рейтинги політичних партій України, які взяли б участь в найближчих парламентських перевиборах. Виходячи з наведеної нижче таблиці, за півтора року симпатії і настрої електорату серйозно змінилися:
* Результати опитувань КМІС
Повний крах «Народного фронту», який був лідером парламентських виборів в 2014 році з результатом 22,1% і скотився до маргінальних 2,5% – не найбільш дивовижна новина. А ось стрімко виріс до 15,1% рейтинг «Батьківщини», напевно неприємно шокувавши тих, хто півтора роки тому поспішив втекти з неї в НФ. Схоже, що Юлія Тимошенко повертається у велику політику, причому не тільки як лідер другої за популярністю партії в країні. Рейтинги потенційних кандидатів на можливих президентських перевиборах показали схожі результати:
* Результати опитувань КМІС
Таким чином, Тимошенко і тут йде другий, сердито дихаючи в потилицю своєму давньому політичному супротивнику. А між тим колишнього рейтингу у Порошенко вже немає, та й повторити перемогу в першому турі буде практично неможливо. Існує думка, що «диво Порошенка про вибори» в 2014 році було результатом великої домовленості між переможцями Майдану, які, перебуваючи під наглядом «західних партнерів» розділили між собою пиріг влади: хтось отримав Київ, хтось отримав Кабмін, хтось парламент і Банкову. І тоді Петра Олексійовича «помазали» на президентство ще до формальностей самих виборів, так що його «тягнули» і бюрократичний адмінресурс, і політичні союзники.
Нинішнє протистояння між Банковою і Кабміном красномовно показує, що колишня домовленість вже не працює. Так що у Порошенка вже не буде гарантованої підтримкиі допомоги, щоб знову здобути перемогу в першому турі, тепер йому доведеться шукати союзників, щоб перемогти хоча б у другому! Однак те ж саме буде робити і Тимошенко.
Результат такої епічної битви між Петром Олексійовичем і Юлією Володимирівною спрогнозувати досить важко! Адже вони обидва вміють дуже переконливо вмовляти, вони обидва можуть щедро роздаровувати союзникам смачні посади або економічні «ништяки». З тією лише різницею, що президент може зробити це вже зараз, а ось його суперниця поки що може лише обіцяти дати це потім. Однак у Тимошенко в запасі є ще один козир, який може змінити баланс сил - це голоси, хто не визначився і розлючених.
ВИБОРИ БЕЗ ВИБОРУ
Опитування громадської думки красномовно демонструють, що українці не просто втрачають довіру до політиків і партій, які стоять при владі, тай взагалі засумнівалися в тому, а чи у вірному напрямку іде країна? Зрозуміти це можна і по збільшенню рейтингу Опозиційного Блоку (з 9,4% до 14,2%), і по зростанню рейтингів «Батьківщини».
Опозиційний Блок сприймається виборцями як один з осколків Партії Регіонів, і асоціюється у них зі старими добрими домайданівськими часами «стабільності». На сьогодні в очах своїх прихильників це найголовніший політичний антагоніст (хоча б формально) і влади, і майданівських політичних сил.
Однак зростання популярності Юлії Тимошенко теж багато в чому засноване на тому, що її сприймають як політика попередньої епохи, а також більш успішного, ніж Яценюк, українського прем'єра. Тимошенко запізнилася на другий Майдан (за відомою поважною причиною), який в момент своєї перемоги її не прийняв і освистав, після чого вона надовго усамітнилася в тіні української політики. Але тепер це грає їй на руку! Вона не є одним з вождів другого Майдану, «Батьківщина» має в уряді лише одного майже непомітного міністра молоді і спорту, її 19 депутатів не грали великої ролі в парламентській коаліції і взагалі вийшли їх неї.
Тобто зараз Тимошенко не сприймається виборцями як частина цієї влади, причому, у всіх відносинах. Для когось вона не тільки опозиція влади, вона – опозиція всій «постмайданній» політиці, і при цьому зберігає свій суто «проукраїнський» імідж, якого не має Опозиційний Блок. Її виборці вірять, що «Юля усіх розжене», припинить антисоціальні експерименти нинішнього уряду і дасть Україні новий напрямок розвитку. І успіх Тимошенко буде ще більшим, якщо вона зможе переконати в цьому виборців, які ще не визначилися з вибором або не бажають брати в них участь. А таких, як ми бачимо, вже більше половини українців, причому на Півдні їх число досягає 60%, а на Сході 70%!
* Результати опитувань КМІС
І це, насправді, є найбільш кричущим підсумком двох років політичної та економічної кризи в країні. Не падіння рейтингів Яценюка і Порошенка, не їхня зростання у Тимошенко і Опозиційного Блоку, а збільшення загального розчарування. Причому, як ми бачимо, це розчарування не тільки в професійних політиках, які займають зараз високі крісла. Адже вбрана в камуфляжі «генерація Майдану» так і залишається за бар'єром прохідного рівня, не ставши тієї самою новою молодою політичною силою, про необхідність якої так багато говорять в країні.
В Україні немає організованих, освічених і конструктивних політичних сил, альтернативних тим, що нині є при владі - ось чим можна пояснити таке високе розчарування виборців нинішньою владою і її політико-економічним курсом. Навіть ті безсрібники-громадські працівники, які активно включилися в боротьбу з «пережитками минулого», не є такими. «Генерація Майдану» з ентузіазмом намагається боротися з корупцією, і ще з більшим ентузіазмом бореться з пам'ятниками минулого і «антиукраїнськими елементами» - але це все, що вона вміє.
Ці люди можуть увірватися в кабінет до чиновника-хабарника і викинути його в сміттєвий бак - але вони не зможуть запустити в місті опалення, вони не зможуть запустити комбінат або утримати від падіння гривню. Ці люди активно виступають за створення самих пільгових умов для бізнесу, вони не зможуть підняти рівень життя мільйонів українців, які живуть на зарплати і соціальні виплати. Але найголовніше, що їх методи, та й взагалі поведінка і зовнішній вигляд, часто неприйнятні для багатьох українців. Які б хотіли віддати свої голоси активістам в камуфляжах, які не горланять гасла, а освіченим і культурним професіоналам в білих сорочках і краватках.
Але оскільки бажана альтернатива досі не з'явилася, українцям доводиться або вибирати з того що є, риючись в політикумі, немов пенсіонери в контейнері з залежаною картоплею, або просто махнути рукою і на вибори, і на демократію, і на надію витягнути країну з глибокої ями ...
Віктор ДЯЧЕНКО
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Чи так вже страшні дострокові вибори, якими їх зараз малюють? Це, так би мовити, дивлячись для кого і чому, - пише журналіст Віктор Дяченко у своїй статті на From-UA.
Однозначної відповіді на це питання просто немає, адже навіть чіпляються за крісла політики змушені зараз обирати між ризиком покинути свої кабінети цивілізовано, через двері, і загрозою бути викинутими через вікно, - вважає Зрозуміло, що для їхніх опонентів, спраглих в'їхати в ці кабінети, дострокові вибори – це шанс досягти бажаного вже найближчим часом, а не через 3-4 роки. Тим більше, хто знає, що буде через кілька років ?! Сосиски потрібно хапати з жаровні зараз, поки вони гарячі і не зжерті кимось іншим! Тому вони будуть переконливо розписувати необхідність дострокових виборів, стверджуючи, що альтернативою їм є тільки третій Майдан.
Що ж стосується самого українського народу, то він, під впливом запеклої пропаганди, у своєму ставленні до перевиборів традиційно розділився натроє. Одні з надією вірять, що перезавантаження влади зможе привести до неї політиків, здатних дозволити утворився в Україні системна криза всього, продовжити і прискорити реформи. Інші з тривогою вважають, що перевибори лише погіршать цю кризу, перекреслять те, що вже досягнуто, і взагалі на них немає грошей. Треті ж скептично вважають, що ні дострокові, ні чергові вибори вже не зможуть змінити ситуацію в країні, і взагалі не збираються в них брати участь. Причому, таких в Україні з кожним роком стає все і більше.
ПОЛІТИЧНА ХИТРІСТЬ
Президент Порошенко неабияк здивував своїх співгромадян, заявивши нещодавно, що не підтримує ідею дострокових парламентських виборів. І це дійсно дивно, враховуючи, що Банкова є головним антагоністом нинішнього уряду, який ніяк не вдається відправити у відставку.
У чому ж справа? Щодо цього існує дві точки зору. Перше: гарант проявив військово-політичну хитрість і просто сказав те, що від нього чекали - як робив це вже не раз. Чекали МВФ, Вашингтон і Брюссель, які виступають проти дострокових виборів в Україні, які вважають їх фактором політичного ризику. Якщо зараз вони працюють з більш ніж лояльним «урядом реформаторів», то хто знає, кого можуть обрати українці наступного разу! До того ж, процес перевиборів – це тривала, на кілька місяців, пауза в роботі Кабміну і Ради - а хто ж тоді буде реформи проводити!
Захід ще в кінці минулого року доніс до українських політиків свою позицію з цього питання. І цілком зрозуміло, що Порошенко, щоб не втратити підтримку таких важливих союзників, вдає, що повністю з ними згоден. Однак якщо українські політики з чимось погоджуються, це зовсім не означає, що вони саме так і зроблять - така вже наша національна особливість! Тому офіційно висловлюючись проти перевиборів, Банкова, тим часом може неофіційно запускати процес розпуску Верховної Ради.
Однак існує й інша думка: Порошенко дійсно намагається відтягнути дострокові вибори, оскільки не вони є його головною метою. Зрештою, йому потрібен новий уряд, а не новий парламент! А пішовши з Кабміну, «Народний фронт» буде смиренно сидіти в парламентській коаліції і не смикатися, тому що спроби політичного бунту приведуть до розпуску Ради. І тоді «народнофронтівці» втратять ще й депутатські мандати - адже рейтинг їхньої політичної сили опустився нижче плінтуса.
У той же час спроба повністю витиснути «Народний фронт» з влади може викликати новий виток кризи, який приведе і до дострокових президентських виборів. І ось тут вже у Петра Порошенка виникає занепокоєння за власну кар'єру, оскільки він сам може «продути» перевибори. Причому, своєму давньому і заклятому ворогу.
РОШЕН І МОШЕН
Згідно з останніми опитуваннями громадської думки українських виборців, проведених Інститутом Горшеніна і КМІС, народ сильно втомився від нинішніх реформаторів. Причому ті, хто ще вірить в можливість якихось змін на краще конституційним шляхом, віддають перевагу не новим політичним силам, а старим дореволюційним кадрам.
Так, соціологічні дослідження КМІС виявили дуже цікаві сьогоднішні рейтинги політичних партій України, які взяли б участь в найближчих парламентських перевиборах. Виходячи з наведеної нижче таблиці, за півтора року симпатії і настрої електорату серйозно змінилися:
* Результати опитувань КМІС
Повний крах «Народного фронту», який був лідером парламентських виборів в 2014 році з результатом 22,1% і скотився до маргінальних 2,5% – не найбільш дивовижна новина. А ось стрімко виріс до 15,1% рейтинг «Батьківщини», напевно неприємно шокувавши тих, хто півтора роки тому поспішив втекти з неї в НФ. Схоже, що Юлія Тимошенко повертається у велику політику, причому не тільки як лідер другої за популярністю партії в країні. Рейтинги потенційних кандидатів на можливих президентських перевиборах показали схожі результати:
* Результати опитувань КМІС
Таким чином, Тимошенко і тут йде другий, сердито дихаючи в потилицю своєму давньому політичному супротивнику. А між тим колишнього рейтингу у Порошенко вже немає, та й повторити перемогу в першому турі буде практично неможливо. Існує думка, що «диво Порошенка про вибори» в 2014 році було результатом великої домовленості між переможцями Майдану, які, перебуваючи під наглядом «західних партнерів» розділили між собою пиріг влади: хтось отримав Київ, хтось отримав Кабмін, хтось парламент і Банкову. І тоді Петра Олексійовича «помазали» на президентство ще до формальностей самих виборів, так що його «тягнули» і бюрократичний адмінресурс, і політичні союзники.
Нинішнє протистояння між Банковою і Кабміном красномовно показує, що колишня домовленість вже не працює. Так що у Порошенка вже не буде гарантованої підтримкиі допомоги, щоб знову здобути перемогу в першому турі, тепер йому доведеться шукати союзників, щоб перемогти хоча б у другому! Однак те ж саме буде робити і Тимошенко.
Результат такої епічної битви між Петром Олексійовичем і Юлією Володимирівною спрогнозувати досить важко! Адже вони обидва вміють дуже переконливо вмовляти, вони обидва можуть щедро роздаровувати союзникам смачні посади або економічні «ништяки». З тією лише різницею, що президент може зробити це вже зараз, а ось його суперниця поки що може лише обіцяти дати це потім. Однак у Тимошенко в запасі є ще один козир, який може змінити баланс сил - це голоси, хто не визначився і розлючених.
ВИБОРИ БЕЗ ВИБОРУ
Опитування громадської думки красномовно демонструють, що українці не просто втрачають довіру до політиків і партій, які стоять при владі, тай взагалі засумнівалися в тому, а чи у вірному напрямку іде країна? Зрозуміти це можна і по збільшенню рейтингу Опозиційного Блоку (з 9,4% до 14,2%), і по зростанню рейтингів «Батьківщини».
Опозиційний Блок сприймається виборцями як один з осколків Партії Регіонів, і асоціюється у них зі старими добрими домайданівськими часами «стабільності». На сьогодні в очах своїх прихильників це найголовніший політичний антагоніст (хоча б формально) і влади, і майданівських політичних сил.
Однак зростання популярності Юлії Тимошенко теж багато в чому засноване на тому, що її сприймають як політика попередньої епохи, а також більш успішного, ніж Яценюк, українського прем'єра. Тимошенко запізнилася на другий Майдан (за відомою поважною причиною), який в момент своєї перемоги її не прийняв і освистав, після чого вона надовго усамітнилася в тіні української політики. Але тепер це грає їй на руку! Вона не є одним з вождів другого Майдану, «Батьківщина» має в уряді лише одного майже непомітного міністра молоді і спорту, її 19 депутатів не грали великої ролі в парламентській коаліції і взагалі вийшли їх неї.
Тобто зараз Тимошенко не сприймається виборцями як частина цієї влади, причому, у всіх відносинах. Для когось вона не тільки опозиція влади, вона – опозиція всій «постмайданній» політиці, і при цьому зберігає свій суто «проукраїнський» імідж, якого не має Опозиційний Блок. Її виборці вірять, що «Юля усіх розжене», припинить антисоціальні експерименти нинішнього уряду і дасть Україні новий напрямок розвитку. І успіх Тимошенко буде ще більшим, якщо вона зможе переконати в цьому виборців, які ще не визначилися з вибором або не бажають брати в них участь. А таких, як ми бачимо, вже більше половини українців, причому на Півдні їх число досягає 60%, а на Сході 70%!
* Результати опитувань КМІС
І це, насправді, є найбільш кричущим підсумком двох років політичної та економічної кризи в країні. Не падіння рейтингів Яценюка і Порошенка, не їхня зростання у Тимошенко і Опозиційного Блоку, а збільшення загального розчарування. Причому, як ми бачимо, це розчарування не тільки в професійних політиках, які займають зараз високі крісла. Адже вбрана в камуфляжі «генерація Майдану» так і залишається за бар'єром прохідного рівня, не ставши тієї самою новою молодою політичною силою, про необхідність якої так багато говорять в країні.
В Україні немає організованих, освічених і конструктивних політичних сил, альтернативних тим, що нині є при владі - ось чим можна пояснити таке високе розчарування виборців нинішньою владою і її політико-економічним курсом. Навіть ті безсрібники-громадські працівники, які активно включилися в боротьбу з «пережитками минулого», не є такими. «Генерація Майдану» з ентузіазмом намагається боротися з корупцією, і ще з більшим ентузіазмом бореться з пам'ятниками минулого і «антиукраїнськими елементами» - але це все, що вона вміє.
Ці люди можуть увірватися в кабінет до чиновника-хабарника і викинути його в сміттєвий бак - але вони не зможуть запустити в місті опалення, вони не зможуть запустити комбінат або утримати від падіння гривню. Ці люди активно виступають за створення самих пільгових умов для бізнесу, вони не зможуть підняти рівень життя мільйонів українців, які живуть на зарплати і соціальні виплати. Але найголовніше, що їх методи, та й взагалі поведінка і зовнішній вигляд, часто неприйнятні для багатьох українців. Які б хотіли віддати свої голоси активістам в камуфляжах, які не горланять гасла, а освіченим і культурним професіоналам в білих сорочках і краватках.
Але оскільки бажана альтернатива досі не з'явилася, українцям доводиться або вибирати з того що є, риючись в політикумі, немов пенсіонери в контейнері з залежаною картоплею, або просто махнути рукою і на вибори, і на демократію, і на надію витягнути країну з глибокої ями ...
Віктор ДЯЧЕНКО
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 24
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
українець
Показати IP
7 Березня 2016 20:20
Мойшу на Сару?
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Дядько
Показати IP
7 Березня 2016 20:25
Так і так ніби й воно... Але є свої нюанси. Вже давно не вірю в Юлін популізм і в її можливість щось змінити. Може воно б і краще було б, щоб Юля до влади зараз прийшла, але це лише велике і невідоме "може".... Тут її давні дружні стосунки з Путіном могли б нам, простим людям, піти на руку. Якийсь та й консенсус мав би більший шанс визріти, хоч правдоподібно і не накористь України в плані держави. Сподіватись на Єрропу і США тепер немає вже жодного сенсу, сьогодні до цього вдаються лише наївні люди, романтики в певній мірі, і їх ще багато. Захід реально боїться обезбашеної Росії, і здачу нас як суверенної держави продемонстрував ще під час ситуації з Кримом. Потім Донбас і так далі, по всіх напрямках. До речі, звертаю увагу, що всі постмаданні держави так чи інакше повернулись під сателіт Москви, - Киргизія, Грузія, в 2010 році Україна. Шкода, але нас це теж неодмінно чекає знову. При цьому, яку ціну (вдумайтесь!) ми заплатили в цих геополітичних коливаннях, в яких, як би там нам не хотілося, ми є лише об"єктом, а не суб"єктом в очах світових лідерів. Вся та теперішня політика все більше нагадує закрите акціонерне товариство, такий собі клуб, куди вхід лише суто по запрошенню. Це і світової політики стосується, і нашої національної. Просто тут зовсім інші масштаби. В цьому клубі діє одне основне правило, якого дотримуються всі гравці: ні за яку ціну не впустаки новачків, щоб вони не стали "темними конячками" не дай Боже. Все інше в рамках дозволеного, таким чином створюється ситуація, коли сьогодні золота карта випадає мені, а завтра пофортить тобі, - говоне, щоб третій не нагрянув.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
555
Показати IP
7 Березня 2016 21:04
Якби не це лихо (Тимошенко), яка починаючи з 1995 року будоражить Україну, то ми жилим в іншому суспільстві. Путінська сексотка, все робить, щоб в Україні не було спокою і миру.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
капец
Показати IP
7 Березня 2016 21:14
мабуть юля булаб кращий кандитат. в неї хоч фабрики нема в росії. то чого їй боятись. тай примєр з неї був кращий чим той сеня..
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Капецю до капец
Показати IP
7 Березня 2016 22:33
Фабрик нема, це правильно. Але в Путіна на Юльку чемодан компромату, повязаного з газовою угодою і оборудками з Міноборони Росії. Іншими словами міняти Пороха на Юльку - це міняти шило на мило. Зрештою, суть не в Поросі чи в Юльці. Корінь проблеми в кланово-олігархічній системі влади в Україні. Ось що треба міняти. А для цього потрібні люди, які не повязані з цією системою.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Сергій до Капецю
Показати IP
8 Березня 2016 07:54
Таких людей немає, нажаль.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Зневіреному Сергію до Сергій
Показати IP
8 Березня 2016 11:02
Людей, не пов'язаних з кланами олігархів не просто переважна більшість, а 99 %. Насамперед, це ми. Якби кожен з нас не довіряв "ящику", не керувався інформацією з нього, то, впевнений, вибір був би інший. Зараз в Україні потужний волонтерський рух, зріс рівень громадянського суспільства, є партії, які не пов'язані з олігархами (наприклад, Громадянська позиція). Вибір є, справа за кожним з нас, за нашим громадянським вибором.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Волинянин
Показати IP
7 Березня 2016 21:32
Міняти шило на мило . Результат той самий ...
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Анонім
Показати IP
7 Березня 2016 22:02
Юля - смерть України.:-(
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
саша
Показати IP
7 Березня 2016 22:20
Юля молодець газ нам тоді за 500 $ договорилась. Зараз би її до влади то комуналка була б по 3000гр. в місяць!!!
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Маша до саша
Показати IP
7 Березня 2016 22:56
А вона і є 3000грн,без субсидії...
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Анонім до саша
Показати IP
8 Березня 2016 13:10
Газ був по 500, а для людей по 72 коп., тепер трохи більше 200 - зате по 7 грв. Як Вам різниця ?
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
123 до саша
Показати IP
8 Березня 2016 23:23
А Ви бачили по скільки той газ договорились? Де сьогодні український видобуток газу? Спитайте в Пороха і Сені. Всім бояться Юлі.Я ще розумію олігархів які бояться її як вогню, а нам простим людям вже гірше як зараз не буде нам нічого боятися. І саме за ці чортові тарифи найбільше говорила Тимошенко.То скоро ми забули .
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Добра аферистка
Показати IP
7 Березня 2016 23:00
Юля вже Крим здала, Ви ще хочете шановні, і щоб всю решту України !!! Всі аферисти дуже добрі і гарно обманюють !
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
все логічно
Показати IP
7 Березня 2016 23:10
заслуговуєте те що маєте...нєх..єр плакатись.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Вася
Показати IP
7 Березня 2016 23:19
Криза політичних кадрів? Та тут тільки одні кадри, а от людей серед них, нажаль, нема. Поки всі ці кадри не пройдуть президенство спокою простому народу не бачити.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Zarobitchanyn
Показати IP
8 Березня 2016 03:54
Насоллджуйтесь "постмайданом"
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Постмайдан до Zarobitchanyn
Показати IP
8 Березня 2016 12:26
Не треба іронізувати і сіяти розчарування майданом. Майдан має величезне значення у становленні незалежної України, національної свідомості, зростанню міжнародного авторитету країни. Прикро, що при владі жиди-олігархи і їх підсрачники. Але змінилась свідомість людей, ми пройшли величезний відрізок шляху як нація. За інших умов на це знадобилося б кілька десятиліть. Боротьба триває, народ не здається!
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Zarobitchanyn до Постмайдан
Показати IP
8 Березня 2016 17:30
Смішно еге. Клоуни.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
ua до Постмайдан
Показати IP
9 Березня 2016 18:39
xa-xa-xa
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
Котигорошко
Показати IP
8 Березня 2016 14:43
Третій місяць як Володимирівна президент...В Конча-Заспі тишина і лиш гуляє вітер,купа покинутих маєтків довкола Києва,МВФ не насмілюється пропонувати кредити бо хлопці так утікали що не встигли грошенята позабирати...В ростові аншлаг...до проффесора в черзі стоять на аудієнцію усі наші звєздасті і елітні представники малін і так званої влади...
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
До Котигорошка
Показати IP
8 Березня 2016 16:08
Цікаво, що в цьому фентезі робить Беня?
![](/public/images/user_no_foto.png?1725290794)
ххх
Показати IP
11 Березня 2016 11:05
жида на жидівку
У Луцьку п'яний чоловік зґвалтував 16-річну дівчину
Сьогодні 18:05
Сьогодні 18:05
Нацбанк зобов'язав супермаркети та торгівельні мережі видавати готівку за новими правилами
Сьогодні 17:43
Сьогодні 17:43
Під час шкільних урочистостей сину загиблого на війні волинянина вручили батькову нагороду
Сьогодні 17:26
Сьогодні 17:26
Поліція розшукує 61-річного лучанина
Сьогодні 16:54
Сьогодні 16:54
За парти сіло 355 першокласників: у школах Володимирської громади пролунав перший дзвоник
Сьогодні 16:22
Сьогодні 16:22
Відновлення історичної справедливості: в Україні пропонують перейменувати «копійку» на «шаг»
Сьогодні 16:06
Сьогодні 16:06
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.