Андрій Макарчук - про кров на Майдані, перемогу Революції та розкіш Межигір’я
![](/resize/450x337/r/files/news/2017/05-19/218060/18618452_1186971821425892_1862278179_ow.jpg)
Революція гідності змінила нашу свідомість. Серед тих, кому була небайдужа доля країни і хто одним із перших приєднався до боротьби за справедливість, був і Андрій Макарчук. Як усе розпочиналося і, які це має наслідки для нього сьогодні, він розповів Інформаційному агентству Волинські Новини.
… Моя боротьба розпочалась тут, на Волині. Пам’ятаю ту ніч, коли вперше вийшов на Театральний майдан. Вже тоді було розуміння того, що банальним протестом все це не закінчиться, люди не мали наміру поступатися диктаторському режиму Януковича, а те злочинне угрупування, бо по інакшому я його назвати не можу, не хотіло втрачати «владного корита». В що це переросло потім, думаю, нагадувати не потрібно, бо це все у пам’яті кожного - сотні смертей, скалічених людей, кров, сльози.
Тоді ми вистояли, перемогли… Та протягом останнього часу я все частіше задумуюсь про те, чи це варте того, бо скинувши одного диктатора, до влади ми привели іншого. Та ми прийняли і цей виклик, наша боротьба продовжується, і головне завдання сьогодні – не змарнувати ще один шанс змінити країну.Після революційних подій на Волині мені довелося побувати й у Києві. Я з своїми хлопцями не знав нікого, не вступав у жодні сотні, взводи чи групи. Ми не намагались десь «засвітитись» чи «пропіаритись», тому одного дня просто зібралися і поїхали власним автомобілем на Київ. Достеменно ніхто не знав, що там відбувається. Тому говорити, що тоді не було лячно, це було б лукавство. Їхали колоною з автобусами, що відправлялися з Волині, бо ж кругом блокпости, а часу не можна було гаяти.
Скажу відразу, що їхали без будь-якої підготовки та екіпіровки, одним словом, у невідомість. На наш подив, жодного разу нас не зупиняла міліція, та й взагалі на дорозі ми її не бачили, бо ж були прецеденти, коли автобуси просто не пропускали на Київ. Як згодом виявилось, це вже був кінець і, водночас, початок нашої боротьби, та тоді ще про це ніхто не знав.Прибувши в ночі, нас направили в Міністерство аграрної політики. Просто на підлозі спали сотні бійців, змучені, але оптимістично настроєні. Відпочивати не довелося, бо ж відразу пішли на Майдан. Кругом барикади, хлопці, які стояли на охороні, але силовиків не було видно. Нам говорили, що це «затишшя» перед бурею. З самого ранку ми заступили в наряд у складі груп швидкого реагування, тобто вийшли на передній край, попереду нас вже була «ворожа» територія, тому атаки очікували щохвилини.
З чим йшли? Та ні з чим, з простими дерев’яними палицями. Відпрацювавши крайні позиції, ми повернулися у вищезгадане міністерство, готувалися до штурму. Прийшов старший групи і сказав, що в нас є час подумати, чи підемо ми на штурм, бо це особиста справа кожного. Все зваживши, ми готові були йти вперед, залишалося тільки чекати…Та через короткий проміжок часу надійшла інформація, що жодного штурму не буде, Янукович втік, спецпідрозділи «Беркуту» та внутрішніх військ відходять з Києва. З одного боку, я був дещо розчарований, що приїхав так пізно і не зміг стати поруч із тими хлопцями, що кували нашу перемогу тут, в столиці. А з іншого боку, мене переповнювала радість, що Революція Гідності все ж таки перемогла.
Та, виявляється, це ще був не кінець. Через кілька хвилин надійшла інформація, що люди сотнями йдуть на Межигір’я, треба було не допустити свавілля, адже всі ці розкоші належали державі. Двома автобусами ми вирушили в селище Нові Петрівці в резиденцію Януковича та не доїхали. Сотні і тисячі людей заполонили дорогу, довелося вийти і йти ногами.
Та все ж ми прибули вчасно. Сказати, що я був шокований побаченим, це нічого не сказати.Будинки, басейни, яхти, власний зоопарк, харчові лабораторії, гаражі з дорогими автомобілями. Все це за день обійти було неможливо. Всі просто дивувалися, навіщо одній людині стільки?
Після одного дня охорони Межигір’я, нам вже відверто сказали, що революція остаточно перемогла. Оцінивши ситуацію, ми вирішили повернутися до Луцька. Вже потім нам стало відомо про те, що зникли ті дорогі автомобілі з гаражів Януковича і ще багато іншого. Та добре, що ми не були свідками цього свавілля, бо коли я йшов на Майдан, то не переслідував жодних корисливих цілей.Та сьогодні мене все частіше переслідує думка, чи не було це все намарне - сотні життів на Майдані, тисячі життів на сході України і це в той час, коли наші чиновники, які прийшли до влади на крові наших Героїв, продовжують красти та торгувати з окупантом, тим самим підіграючи ворогу.
На завершення скажу, що якщо там, зверху, хтось переконаний, що його вже не спіткає доля Януковича, то він глибоко помиляється…
Петро Сосницький
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
… Моя боротьба розпочалась тут, на Волині. Пам’ятаю ту ніч, коли вперше вийшов на Театральний майдан. Вже тоді було розуміння того, що банальним протестом все це не закінчиться, люди не мали наміру поступатися диктаторському режиму Януковича, а те злочинне угрупування, бо по інакшому я його назвати не можу, не хотіло втрачати «владного корита». В що це переросло потім, думаю, нагадувати не потрібно, бо це все у пам’яті кожного - сотні смертей, скалічених людей, кров, сльози.
Тоді ми вистояли, перемогли… Та протягом останнього часу я все частіше задумуюсь про те, чи це варте того, бо скинувши одного диктатора, до влади ми привели іншого. Та ми прийняли і цей виклик, наша боротьба продовжується, і головне завдання сьогодні – не змарнувати ще один шанс змінити країну.Після революційних подій на Волині мені довелося побувати й у Києві. Я з своїми хлопцями не знав нікого, не вступав у жодні сотні, взводи чи групи. Ми не намагались десь «засвітитись» чи «пропіаритись», тому одного дня просто зібралися і поїхали власним автомобілем на Київ. Достеменно ніхто не знав, що там відбувається. Тому говорити, що тоді не було лячно, це було б лукавство. Їхали колоною з автобусами, що відправлялися з Волині, бо ж кругом блокпости, а часу не можна було гаяти.
Скажу відразу, що їхали без будь-якої підготовки та екіпіровки, одним словом, у невідомість. На наш подив, жодного разу нас не зупиняла міліція, та й взагалі на дорозі ми її не бачили, бо ж були прецеденти, коли автобуси просто не пропускали на Київ. Як згодом виявилось, це вже був кінець і, водночас, початок нашої боротьби, та тоді ще про це ніхто не знав.Прибувши в ночі, нас направили в Міністерство аграрної політики. Просто на підлозі спали сотні бійців, змучені, але оптимістично настроєні. Відпочивати не довелося, бо ж відразу пішли на Майдан. Кругом барикади, хлопці, які стояли на охороні, але силовиків не було видно. Нам говорили, що це «затишшя» перед бурею. З самого ранку ми заступили в наряд у складі груп швидкого реагування, тобто вийшли на передній край, попереду нас вже була «ворожа» територія, тому атаки очікували щохвилини.
З чим йшли? Та ні з чим, з простими дерев’яними палицями. Відпрацювавши крайні позиції, ми повернулися у вищезгадане міністерство, готувалися до штурму. Прийшов старший групи і сказав, що в нас є час подумати, чи підемо ми на штурм, бо це особиста справа кожного. Все зваживши, ми готові були йти вперед, залишалося тільки чекати…Та через короткий проміжок часу надійшла інформація, що жодного штурму не буде, Янукович втік, спецпідрозділи «Беркуту» та внутрішніх військ відходять з Києва. З одного боку, я був дещо розчарований, що приїхав так пізно і не зміг стати поруч із тими хлопцями, що кували нашу перемогу тут, в столиці. А з іншого боку, мене переповнювала радість, що Революція Гідності все ж таки перемогла.
Та, виявляється, це ще був не кінець. Через кілька хвилин надійшла інформація, що люди сотнями йдуть на Межигір’я, треба було не допустити свавілля, адже всі ці розкоші належали державі. Двома автобусами ми вирушили в селище Нові Петрівці в резиденцію Януковича та не доїхали. Сотні і тисячі людей заполонили дорогу, довелося вийти і йти ногами.
Та все ж ми прибули вчасно. Сказати, що я був шокований побаченим, це нічого не сказати.Будинки, басейни, яхти, власний зоопарк, харчові лабораторії, гаражі з дорогими автомобілями. Все це за день обійти було неможливо. Всі просто дивувалися, навіщо одній людині стільки?
Після одного дня охорони Межигір’я, нам вже відверто сказали, що революція остаточно перемогла. Оцінивши ситуацію, ми вирішили повернутися до Луцька. Вже потім нам стало відомо про те, що зникли ті дорогі автомобілі з гаражів Януковича і ще багато іншого. Та добре, що ми не були свідками цього свавілля, бо коли я йшов на Майдан, то не переслідував жодних корисливих цілей.Та сьогодні мене все частіше переслідує думка, чи не було це все намарне - сотні життів на Майдані, тисячі життів на сході України і це в той час, коли наші чиновники, які прийшли до влади на крові наших Героїв, продовжують красти та торгувати з окупантом, тим самим підіграючи ворогу.
На завершення скажу, що якщо там, зверху, хтось переконаний, що його вже не спіткає доля Януковича, то він глибоко помиляється…
Петро Сосницький
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 9
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
Всезнайко
Показати IP
19 Травня 2017 13:07
І шо?
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
Лалалалала до Всезнайко
Показати IP
20 Травня 2017 09:10
Янукоищ і К готували Україну до банкротства і здачі територій раші.
ЗВР розікрали, кредитів янночка набрала більше за всі попередні уряди, армія розформована.
Ну і 15 млрд. дол. кредиту, які це чмо мало взяти в карліка, а встигло тільки 3 млрд.
Янночка послідовно грабували і банкротили Україну,готоуючи її розділ.
Головне досягнення Майдану - це держава увкраїна, яка неподільна, вільна, має Народ і боєздатну армію.
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
Украінець до Лалалалала
Показати IP
21 Травня 2017 00:46
як неподільна якшо криму нема та інших областей
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
ворон
Показати IP
19 Травня 2017 13:51
Ще гірше стало!!!!
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
Анатоль_
Показати IP
19 Травня 2017 14:00
Молодець! Все правильно! Після Майдану люди стали жити краще! Злочинність зникла! Ціни на все тепер дешеві! Газ, вода для людей дешеві! Мир, спокій та злагода! Не життя а цукерки РОШЕН!
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
А чому
Показати IP
19 Травня 2017 14:31
Не сказано про ваше бойове досягненя як ви покійного Клімчука на коліна ставили ????Мабуть уже самим по троху стає стидно..
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
дівчина
Показати IP
19 Травня 2017 14:39
де ті активісти беруться і яка мета ото піаритись зараз Майданом? щоб замітили і запросили у владу? Проти багатьох, хто проліз до влади на хвилі революції, вже порушені кримінальні справи, так що виявились не кращими ніж "папередніки"!. Тепер вже актуальним є АТО!!!! Так що вперед, Андрію, борець ти наш, отуди, звідки везуть вбитих в розквіті сил 22-річних хлопців.А патякати через 3 роки про Майдан сидячи в студії чи в барі кожен зможе..
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
Волинянин
Показати IP
19 Травня 2017 17:27
А хто це такій скажіть будь ласка???
![](/public/images/user_no_foto.png?1724592286)
патріот Украіни
Показати IP
21 Травня 2017 00:31
дааа.зіхав народ с котушок
40 тисяч штрафу і конфіскований мотоцикл: волинянина судили, бо вдруге за рік спіймали за кермом без прав![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 15:25
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 15:25
Вісім місяців вважався зниклим: підтвердили загибель воїна з Волині Дмитра Арендарука
Сьогодні 14:27
Сьогодні 14:27
На Волині запрацюють ще дві камери автофіксації порушень ПДР
Сьогодні 13:58
Сьогодні 13:58
На Волині судили військового, який не прибув у частину, бо доглядав матір після загибелі батька![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 13:01
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 13:01
Зеленський показав українську ракету-дрон «Паляниця»
Сьогодні 12:32
Сьогодні 12:32
Зупинилося серце військового з Волині Олександра Сухіна
Сьогодні 12:03
Сьогодні 12:03
На Донеччині загинув військовий з Волині Володимир Заркуа
Сьогодні 11:34
Сьогодні 11:34
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.