Тендерний чортик
![](/files/news/2012/09-11/34761-1u.jpg)
Львівський видавничий форум щоразу викликає неабиякий резонанс серед люду, якому небайдужа доля книги, освіти, культури. Незмінний інтерес також і до волинської книги, творчих здобутків наших земляків.
Що діється на видавничій царині сьогодні розповів письменник і журналіст, член правління Національної спілки письменників України, член редколегії газети «Літературна Україна» Іван Корсак.
– Насамперед, за останні роки в нас розвіялися старі ілюзії та байки, що ми ‒ нація, яка любить читати. Якщо середній українець купує у рік книг на 2,5 долара, то росіянин на 19 «баксів», поляк – на 41,6, француз – на 65, німець – на 154 долари. Тому «зіштовхувати» в державі різні мови, не піклуватися про мовний розвій – непростимий злочин. Звісно, свої корективи вносить різний життєвий рівень, але не тільки він.
Сьогодні вельми мізерні наклади книг. Дивовижна річ: триста з хвостиком років тому український шляхтич Данило Братковський видав свою знамениту книгу «Світ, по частинах розглянутий» накладом чотири тисячі примірників. Нині ж звичні тиражі – одна-дві тисячі екземплярів. Камо грядеші?
Доводиться чути від фахівців, що триває свідома футболізація і дебілізація суспільства. Щоправда, в областях, де влада розуміє ситуацію і в міру можливостей сприяє книзі, стан дещо ліпший. Думаю, волинським літераторам приємно було чути на минулому з’їзді письменників України, що хіба в Івано-Франківській області та на Волині переймаються долею книги
– У трикутнику «автор» – «видавництво» – «обласна влада» може складатися різний мікроклімат. Яким він Вам видається на Волині?
– Недавно в електронних ЗМІ значного резонансу набули матеріали Василя Слапчука і Миколи Мартинюка, де висловлювалася низка критичних зауважень щодо того, як живеться, як дишеться книзі в нашому краї. В тих публікаціях багато наболілого й гіркого. Водночас частина читачів сприйняла ті рядки як персональний докір профільному управлінню обладміністрації. Тому, знаючи, що мене можуть негайно звинуватити у всіх смертних гріхах, все ж мушу відверто висловити і свою думку.
Очолюючи в минулій каденції обласної ради постійну комісію з питань духовності і культури, доводилося мені досить щільно контактувати з колективом управління. Сотні непростих питань: ось шанований в краї автор здавав до друку книгу в одному видавництві, а виконувало замовлення інше, бо так склалося, одне одному видавництва заборгували, всі праві при тому, а борговий «вузлик» не розв’язується – сам Соломон не розбереться. А управління мусить…
Прикладів безліч, ще й при нашому невідшліфованому законодавстві.
Зрештою, ці люди вкладають душу у справу (що, вчителю чи лікарю можна, держслужбовцю ж – зась?!) Хто не вірить, хай спробує міркувати від протилежного: десь на високих київських пагорбах сидить дядько чи дядина, і оце денно і нощно вони тільки й думають, голови свої велемудрі сушать про волинську книгу. Вже повірили?
А коли люди у справу вкладають душу, справу, за яку начальство спитає хіба раз в десяток років (якщо ще спитає), то мимоволі може в них ненароком спливти отака собі гадка: знаєте, творці шедеврів і титани думки, а чи не могли б ви свої проблеми вирішувати самі?
До слова, гріхом буде оминути депутатський корпус нашої обласної ради. Як-не-як, за якихось п’ять чи шість років державна підтримка української книги у волинському краї збільшилася з двохсот п’ятдесяти тисяч гривень до дев’ятсот шістдесяти. Будемо сподіватися на мужність депутатів, які не спиняться на півдорозі і надалі будуть не обділяти книгу. І ні в якому разі не підуть стежками одного сусіди. Там на підтримку видавничого діла сперш виділили мізер, а тоді засоромилися, розщедрилися аж на сто тисяч гривень. За іронією долі, й ті кошти бухгалтер помилково перерахувала… зоопарку – реготало пів-України.
Звісно, проблем вистачає. Цілу веремію чиясь голова з тих же київських пагорбів зчинила з порядком підтримки та державного фінансування видавничої справи. Існуючу досі усталену систему, яка ні в кого не викликала спротиву, геть поламали, натомість всі видавничі проекти зсипали в один казанок і відправили… на тендер. Мовляв, так вимагає законодавство. По-перше, це неправда, цілком некоректне з погляду того ж закону подібне змішання різних проектів. По-друге, оті «куховари» пішли всупереч статуту, затвердженого сесією обласної ради. По-третє, подібна тендерна «колотуха» ніяк не узгоджується із деклараціями влади про розвиток місцевого самоврядування, делегування повноважень регіонам. Я вже не кажу, що отакий хапальний інстинкт Києва викликає пересуди, непотрібні владі розмови та підозри в «дерибані» бюджетних коштів. Внаслідок тендерної «новації» в нинішньому році близько тридцяти книг (стількох же авторів) не встигли, на жаль, на львівський книжковий форум.
А мені ця історія чомусь нагадує оповідання Леоніда Андреєва «Правила добра». Пам’ятаєте, там головний герой, отакий собі миршавий чортик, різні капості чинив старому священику. Коли ж це йому набридло, то вирішив «профіль» змінити: надалі проповідувати взявся тільки добро.
Що з того вийшло? Знаєте, щось схоже на нинішній книжковий тендер…
Петро ЖАБСЬКИЙ
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Що діється на видавничій царині сьогодні розповів письменник і журналіст, член правління Національної спілки письменників України, член редколегії газети «Літературна Україна» Іван Корсак.
– Насамперед, за останні роки в нас розвіялися старі ілюзії та байки, що ми ‒ нація, яка любить читати. Якщо середній українець купує у рік книг на 2,5 долара, то росіянин на 19 «баксів», поляк – на 41,6, француз – на 65, німець – на 154 долари. Тому «зіштовхувати» в державі різні мови, не піклуватися про мовний розвій – непростимий злочин. Звісно, свої корективи вносить різний життєвий рівень, але не тільки він.
Сьогодні вельми мізерні наклади книг. Дивовижна річ: триста з хвостиком років тому український шляхтич Данило Братковський видав свою знамениту книгу «Світ, по частинах розглянутий» накладом чотири тисячі примірників. Нині ж звичні тиражі – одна-дві тисячі екземплярів. Камо грядеші?
Доводиться чути від фахівців, що триває свідома футболізація і дебілізація суспільства. Щоправда, в областях, де влада розуміє ситуацію і в міру можливостей сприяє книзі, стан дещо ліпший. Думаю, волинським літераторам приємно було чути на минулому з’їзді письменників України, що хіба в Івано-Франківській області та на Волині переймаються долею книги
– У трикутнику «автор» – «видавництво» – «обласна влада» може складатися різний мікроклімат. Яким він Вам видається на Волині?
– Недавно в електронних ЗМІ значного резонансу набули матеріали Василя Слапчука і Миколи Мартинюка, де висловлювалася низка критичних зауважень щодо того, як живеться, як дишеться книзі в нашому краї. В тих публікаціях багато наболілого й гіркого. Водночас частина читачів сприйняла ті рядки як персональний докір профільному управлінню обладміністрації. Тому, знаючи, що мене можуть негайно звинуватити у всіх смертних гріхах, все ж мушу відверто висловити і свою думку.
Очолюючи в минулій каденції обласної ради постійну комісію з питань духовності і культури, доводилося мені досить щільно контактувати з колективом управління. Сотні непростих питань: ось шанований в краї автор здавав до друку книгу в одному видавництві, а виконувало замовлення інше, бо так склалося, одне одному видавництва заборгували, всі праві при тому, а борговий «вузлик» не розв’язується – сам Соломон не розбереться. А управління мусить…
Прикладів безліч, ще й при нашому невідшліфованому законодавстві.
Зрештою, ці люди вкладають душу у справу (що, вчителю чи лікарю можна, держслужбовцю ж – зась?!) Хто не вірить, хай спробує міркувати від протилежного: десь на високих київських пагорбах сидить дядько чи дядина, і оце денно і нощно вони тільки й думають, голови свої велемудрі сушать про волинську книгу. Вже повірили?
А коли люди у справу вкладають душу, справу, за яку начальство спитає хіба раз в десяток років (якщо ще спитає), то мимоволі може в них ненароком спливти отака собі гадка: знаєте, творці шедеврів і титани думки, а чи не могли б ви свої проблеми вирішувати самі?
До слова, гріхом буде оминути депутатський корпус нашої обласної ради. Як-не-як, за якихось п’ять чи шість років державна підтримка української книги у волинському краї збільшилася з двохсот п’ятдесяти тисяч гривень до дев’ятсот шістдесяти. Будемо сподіватися на мужність депутатів, які не спиняться на півдорозі і надалі будуть не обділяти книгу. І ні в якому разі не підуть стежками одного сусіди. Там на підтримку видавничого діла сперш виділили мізер, а тоді засоромилися, розщедрилися аж на сто тисяч гривень. За іронією долі, й ті кошти бухгалтер помилково перерахувала… зоопарку – реготало пів-України.
Звісно, проблем вистачає. Цілу веремію чиясь голова з тих же київських пагорбів зчинила з порядком підтримки та державного фінансування видавничої справи. Існуючу досі усталену систему, яка ні в кого не викликала спротиву, геть поламали, натомість всі видавничі проекти зсипали в один казанок і відправили… на тендер. Мовляв, так вимагає законодавство. По-перше, це неправда, цілком некоректне з погляду того ж закону подібне змішання різних проектів. По-друге, оті «куховари» пішли всупереч статуту, затвердженого сесією обласної ради. По-третє, подібна тендерна «колотуха» ніяк не узгоджується із деклараціями влади про розвиток місцевого самоврядування, делегування повноважень регіонам. Я вже не кажу, що отакий хапальний інстинкт Києва викликає пересуди, непотрібні владі розмови та підозри в «дерибані» бюджетних коштів. Внаслідок тендерної «новації» в нинішньому році близько тридцяти книг (стількох же авторів) не встигли, на жаль, на львівський книжковий форум.
А мені ця історія чомусь нагадує оповідання Леоніда Андреєва «Правила добра». Пам’ятаєте, там головний герой, отакий собі миршавий чортик, різні капості чинив старому священику. Коли ж це йому набридло, то вирішив «профіль» змінити: надалі проповідувати взявся тільки добро.
Що з того вийшло? Знаєте, щось схоже на нинішній книжковий тендер…
Петро ЖАБСЬКИЙ
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 6
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
Сучасник
Показати IP
11 Вересня 2012 16:55
Давно вже ті, хто дійсно прагне читати, читають електронні книжки, а не купують за захмарними цінами продукцію невідомих друкарень на туалетному папері дрібним шрифтом. Робити якісь висновки щодо того хто скільки читає за статистикою продаж паперової продукції недостовірно.
Проте з "дебілізацією суспільства" згідний на 100%. Панство робить собі бидло, яке буде мовчки якось працювати і мукати лише від дешевої горілки.
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
Автор
Показати IP
11 Вересня 2012 18:23
Завтра мають оголосити результати тендеру. Дуже сподіваюся, що влада нарешті проявить мудрість і хоч гроші оставлять на Волині. То буде хоч якийсь шанс видатися, раз є таке рішення видавничої ради, а тож до Києва не наїздися, щоб добре вичитати свою книгу. А тут якось на місці простіше... А то вийде книжка з помилками. Ми ж не маємо грошей, щоб повикупляти електронні варіанти у видавництв. А так, може, вони підуть назустріч. А то як вийде книжка ніяка - то краще вже ніякої...
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
до автора до Автор
Показати IP
12 Вересня 2012 08:31
а ви з відката, того, що вам дало видавництво заплатіть і все буде гаразд.
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
пану Корсаку
Показати IP
12 Вересня 2012 10:03
тендери тендерами, але як премії від влади отримувати на журналістських конкурсах, то ми перші, правда, Іване?)
а тут певно Палиця фірмову "тищу" підкинув..танцює пан редактор, як той Андрєєвський чортик, але ж як гарно звучить, майже як правда))
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
Тому, хто звинувачує Корсака до пану Корсаку
Показати IP
12 Вересня 2012 12:32
Що, панове чиновнички, не подобається правда-матінка? Корсак ще слабо вам написав. Те, що ви зробили з тендером і волинськими письменниками, називається по-іншому.Бач, звикли, що вам кланяються й годять, як болячці. А пора вже ваші справи називати власними іменами. І не робіть вигляд, що ви когось ощасливлюєте виділеними на підтримку книговидання коштами. Це, до вашого відома, не з вашої щедрої кишені. Ці кошти - гроші простих волинян, платників податків. І зароблені вони не у ваших чиновницьких кабінетах, а важкою людською працею.
![](/public/images/user_no_foto.png?1723860898)
отак
Показати IP
12 Вересня 2012 16:20
важка людська праця - то шахтарі, металурги, вуличні прибиральники, вантажники. ви теж щойно з шахти, такий патетично в"їдливий, чи все ж заробляєте на життя красним словом? то й нема чого бризкати слиною на гроші простих волинян. адже через гроші, що випливли з певних кишеньок, той лемент піднявся. амінь.
Найстарша гігантська панда вперше стала мамою: вона народила панденят-близнят
16 Серпня 2024 23:38
16 Серпня 2024 23:38
У Нідерландах бракує тюремного персоналу – засуджених хочуть відправляти до в’язниць за кордон
16 Серпня 2024 23:18
16 Серпня 2024 23:18
У США п’ятьом людям висунули звинувачення через смерть актора Метью Перрі
16 Серпня 2024 23:00
16 Серпня 2024 23:00
Заввишки до 10 км: вулкан Етна в Італії цілий день фонтанував лавою
16 Серпня 2024 22:39
16 Серпня 2024 22:39
Луцьк прагне звести до мінімум рівень відходів
16 Серпня 2024 22:20
16 Серпня 2024 22:20
«Агітаційний снаряд»: до історичного музею на Волині передали 10 листівок часів Другої Світової війни
16 Серпня 2024 22:01
16 Серпня 2024 22:01
Від диспетчерської до господарчого блоку: волинська екстренка завершує оновлення бази
16 Серпня 2024 21:40
16 Серпня 2024 21:40
Інтернет-провайдери та мобільні оператори зможуть бронювати до 100% працівників
16 Серпня 2024 21:21
16 Серпня 2024 21:21
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.