Як холдинг Ахметова шантажує Україну завдяки монополії
![](/resize/450x300/r/files/news/2018/01-24/236871/DTEK-1.jpg)
Тіньовий вугільний генерал Віталій Кропачев (наближений до президентського оточення – БЦ) консолідував все вугілля із східних державних шахт та Вугільної компанії "Краснолиманська".
Таким чином, у 2017 році на ринку з'явився новий гравець - ТОВ "Шахта Краснолиманська", за яким стоїть Віталій Кропачев, пише член правління бізнес-ради "Ціна держави" Андрій Герус на сторінках Цензора.
Виробників вугілля стало троє: ДТЕК, держшахти та "Краснолиманська". В принципі це добре, якийсь натяк на конкуренцію.
Єдиний, кому можна поставляти таке вугілля (марка "Г") – "Центренерго", якому у 2017 році поставляли держшахти та ДТЕК.
В принципі, "Центренерго" тут поступило правильно: ну раз вас троє, то оголошуємо торги на біржі – хто дасть нижчу ціну, у того і купимо.
Добре, що у ЦЕ немає вертикальної інтеграції. Бо ДТЕК, як вугільна компанія, зацікавлений продавати своє вугілля на свої ж ТЕС подорожче, щоб закласти вищу ціну цього вугілля у тарифи на електроенергію.
На 27 листопада були заплановані торги на Українській Енергетичній біржі. Раніше ДТЕК регулярно ходив на біржу і проганяв там своє вугілля між своїми ж компаніями.
Його ціна виходила $95-$108, що на $15 вище, аніж у Роттердамі, де а) вугілля не видобувається, б) вугілля кращої якості.
Ну тобто виходив "Роттердам+", можна було включити дурника і сказати, що це біржова ціна.
Але на торги 27 листопада, де могла бути реальна конкуренція з "Краснолиманською", ДТЕК просто не прийшов. Були за біржові торги, а тут стали проти. Ну якщо може бути реальна цінова конкуренція.
Але ДТЕК вважає, що все одно мають купувати у нього по його ціні. Щоб до всіх це швидше дійшло, то припинили закупівлю вугілля у держшахт львівського-волинського басейну на свої ТЕС "ДТЕК Західенерго".
Чи потрібне зараз вугілля на ТЕС, що входять в "ДТЕК Західенерго"? Так – на складах Бурштину і Добротвору на 20%-40% менше вугілля, аніж рік тому, а на вулиці – морози.
Для чого ж тоді таке роблять? Все цинічно – щоб створити проблеми держшахтам, дефіцит коштів, невиплату зарплат. Тоді хтось має здійснити політичний вплив на ЦЕ, щоб ті купували вугілля у ДТЕК і по потрібній ціні. Після цього ДТЕК почне купувати вугілля держшахт.
Шантаж, який давно став елементом корпоративного стилю бізнесу. Добре, що хоч світло всім нам не вимкнули.
І цим займаються англомовні менеджери із західними освітами та розумним лицем – будують "ринки" і виступають за конкуренцію на круглих столах і конференціях.
Слід відзначити, що ДТЕК не вперше зупиняє закупівлі вугілля у державних шахт.
Так було у 2015 році. Тоді у тариф ТЕС закладалася ціна 1100 грн (зараз 2500 грн). ДТЕК хотів більше, тому припинив купувати вугілля у держшахт ЛВБ із вимогою (увага!), щоб держшахти продавали їм своє вугілля дорожче.
Підтверджую її цитатою із цікавого інтерв'ю гендиректора ДТЕК Максима Тимченко під чудовою назвою "ДТЕК - не є монополією".
− За якою ціною ви готові купувати вугілля у державних шахт?
− За 1500 грн/т.
− Це ж більше, ніж 1100 грн/т.
− Ми вважаємо, що правила гри повинні бути для всіх рівними.
Тобто, тоді 1500 грн – і для ДТЕК, і у тариф. Дивний ринок, де покупець хоче платити більше, аніж просить продавець.
А поки на це не були згодні, то ДТЕК імпортував вугілля із польської шахти Богданка і не купував у держшахт. Звісно, це створювало і накопичувало певні проблеми для держшахт, які потім вилізли.
З 1 квітня 2017 року (після чергового підвищення тарифів для ТЕС) ДТЕК зменшив закупівлівугілля у держшахт на 30%.
Чи була потреба, або змога купувати? Звісно, була, щоб накопичувати і з нормальними запасами входити в осінньо-зимовий період.
Але закупівлі зменшили. Восени вугілля на складах було на 50% менше, аніж рік тому. Придворні експерти почали кричати про кризу, ризики відключення і необхідність нового підвищення тарифів.
При цьому прикривалися, звісно, держшахтами і турботою про них. Лояльні чиновники тарифи підвищили. Замість того, щоб вжарити по повній за такі фокуси.
У підсумку на кінець 2017 року у шахтарів львівсько-волинського басейну заборгованість по зарплаті 2-3 місяці, на держшахтах видобування знизилось на 19%.
А у січні 2018 року ДТЕК, вже після отримання нового зростання тарифів, знову призупинив закупівлі вугілля із держшахт. Тепер із новою вимогою – щоб навіть треті компанії ("Центренерго") вугілля купували тільки у них і тільки по ціні "Роттердам+".
Але навіть такі очевидні повторювані факти, як бачимо, у нас недостатні, щоб монополію визнати монополією.
Ми є свідками, і навіть учасниками, унікальних процесів. Такого більше немає ніде у світі. Якщо писати практичні підручники по монополії,
state capture та інституційної неспроможності – то із енергетики сучасної України.
Вихід є, але він може не всім сподобатися. Лише реприватизація, яка, маючи певні мінуси, дасть незрівнянно більше плюсів для справжнього ринку, конкуренції та, як наслідок, розвитку української енергетики.
Нагадаємо, Ахметов може заробити на радіочастотах для 4G півмільярда гривень.
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Таким чином, у 2017 році на ринку з'явився новий гравець - ТОВ "Шахта Краснолиманська", за яким стоїть Віталій Кропачев, пише член правління бізнес-ради "Ціна держави" Андрій Герус на сторінках Цензора.
Виробників вугілля стало троє: ДТЕК, держшахти та "Краснолиманська". В принципі це добре, якийсь натяк на конкуренцію.
Єдиний, кому можна поставляти таке вугілля (марка "Г") – "Центренерго", якому у 2017 році поставляли держшахти та ДТЕК.
В принципі, "Центренерго" тут поступило правильно: ну раз вас троє, то оголошуємо торги на біржі – хто дасть нижчу ціну, у того і купимо.
Добре, що у ЦЕ немає вертикальної інтеграції. Бо ДТЕК, як вугільна компанія, зацікавлений продавати своє вугілля на свої ж ТЕС подорожче, щоб закласти вищу ціну цього вугілля у тарифи на електроенергію.
На 27 листопада були заплановані торги на Українській Енергетичній біржі. Раніше ДТЕК регулярно ходив на біржу і проганяв там своє вугілля між своїми ж компаніями.
Його ціна виходила $95-$108, що на $15 вище, аніж у Роттердамі, де а) вугілля не видобувається, б) вугілля кращої якості.
Ну тобто виходив "Роттердам+", можна було включити дурника і сказати, що це біржова ціна.
Але на торги 27 листопада, де могла бути реальна конкуренція з "Краснолиманською", ДТЕК просто не прийшов. Були за біржові торги, а тут стали проти. Ну якщо може бути реальна цінова конкуренція.
Але ДТЕК вважає, що все одно мають купувати у нього по його ціні. Щоб до всіх це швидше дійшло, то припинили закупівлю вугілля у держшахт львівського-волинського басейну на свої ТЕС "ДТЕК Західенерго".
Чи потрібне зараз вугілля на ТЕС, що входять в "ДТЕК Західенерго"? Так – на складах Бурштину і Добротвору на 20%-40% менше вугілля, аніж рік тому, а на вулиці – морози.
Для чого ж тоді таке роблять? Все цинічно – щоб створити проблеми держшахтам, дефіцит коштів, невиплату зарплат. Тоді хтось має здійснити політичний вплив на ЦЕ, щоб ті купували вугілля у ДТЕК і по потрібній ціні. Після цього ДТЕК почне купувати вугілля держшахт.
Шантаж, який давно став елементом корпоративного стилю бізнесу. Добре, що хоч світло всім нам не вимкнули.
І цим займаються англомовні менеджери із західними освітами та розумним лицем – будують "ринки" і виступають за конкуренцію на круглих столах і конференціях.
Слід відзначити, що ДТЕК не вперше зупиняє закупівлі вугілля у державних шахт.
Так було у 2015 році. Тоді у тариф ТЕС закладалася ціна 1100 грн (зараз 2500 грн). ДТЕК хотів більше, тому припинив купувати вугілля у держшахт ЛВБ із вимогою (увага!), щоб держшахти продавали їм своє вугілля дорожче.
Підтверджую її цитатою із цікавого інтерв'ю гендиректора ДТЕК Максима Тимченко під чудовою назвою "ДТЕК - не є монополією".
− За якою ціною ви готові купувати вугілля у державних шахт?
− За 1500 грн/т.
− Це ж більше, ніж 1100 грн/т.
− Ми вважаємо, що правила гри повинні бути для всіх рівними.
Тобто, тоді 1500 грн – і для ДТЕК, і у тариф. Дивний ринок, де покупець хоче платити більше, аніж просить продавець.
А поки на це не були згодні, то ДТЕК імпортував вугілля із польської шахти Богданка і не купував у держшахт. Звісно, це створювало і накопичувало певні проблеми для держшахт, які потім вилізли.
З 1 квітня 2017 року (після чергового підвищення тарифів для ТЕС) ДТЕК зменшив закупівлівугілля у держшахт на 30%.
Чи була потреба, або змога купувати? Звісно, була, щоб накопичувати і з нормальними запасами входити в осінньо-зимовий період.
Але закупівлі зменшили. Восени вугілля на складах було на 50% менше, аніж рік тому. Придворні експерти почали кричати про кризу, ризики відключення і необхідність нового підвищення тарифів.
При цьому прикривалися, звісно, держшахтами і турботою про них. Лояльні чиновники тарифи підвищили. Замість того, щоб вжарити по повній за такі фокуси.
У підсумку на кінець 2017 року у шахтарів львівсько-волинського басейну заборгованість по зарплаті 2-3 місяці, на держшахтах видобування знизилось на 19%.
А у січні 2018 року ДТЕК, вже після отримання нового зростання тарифів, знову призупинив закупівлі вугілля із держшахт. Тепер із новою вимогою – щоб навіть треті компанії ("Центренерго") вугілля купували тільки у них і тільки по ціні "Роттердам+".
Але навіть такі очевидні повторювані факти, як бачимо, у нас недостатні, щоб монополію визнати монополією.
Ми є свідками, і навіть учасниками, унікальних процесів. Такого більше немає ніде у світі. Якщо писати практичні підручники по монополії,
state capture та інституційної неспроможності – то із енергетики сучасної України.
Вихід є, але він може не всім сподобатися. Лише реприватизація, яка, маючи певні мінуси, дасть незрівнянно більше плюсів для справжнього ринку, конкуренції та, як наслідок, розвитку української енергетики.
Нагадаємо, Ахметов може заробити на радіочастотах для 4G півмільярда гривень.
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 0
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.