«Не уявляю життя без Божих комашок». Медові секрети волинської бджолярки
![](/resize/450x318/r/files/news/2022/10-04/347933/cf480550-383c-413e-a16b-23a93894afa0-e1664541741269.jpg)
Галина Вощило із Судча на Любешівщині пасічникує майже три десятки літ. Хоча сама про себе каже, що то – просто захоплення. Бо зазвичай мала не більш як десять бджолосімей.
У той же час в селі не знайдеться жодної хати, де не любили б її меду. Та й у Любешеві вистачає охочих придбати солодкий нектар у судченської бджолярки, пише газета «Нове життя».
Із дитинства подобається жінці запах вощини і меду. Дідусь, який жив у Заріці, був бджолярем. Також у її селі неподалік жили родичі Іван та Анастасія Остимчуки, які займалися цієї справою. Галина Олексіївна любила до них зайти, подивитися, як вони працюють на пасіці, послухати про користь Божих комашок.
Її ж пасічникування розпочалося в 1993 році з одного вулика, що його разом із роєм купила у старшого подружжя, яке виїжджало до родичів в Америку.
«То був вересень, але дуже спекотний. Не знала, як перевезти тих бджіл, бо вони все не ховалися у вулик. А їхати треба було кілометрів три. Боялася, щоб і коня вони не покусали. А потім почалися нові хвилювання – аби не змерзли взимку, не були голодні, не загинули від хвороб, не знищили їх шкідники. І так – усі роки», – усміхаючись, каже бджолярка.
Знання переймала вона у досвідчених колег, а також черпала інформацію із двох грубих книг, які подарували попередні господарі її підопічних. Проте справжній досвід накопичувався методом проб і помилок. Адже не обходилося без втрат.
«До вподоби мені працювати біля бджіл. Нині маю інший їхній вид, ніж спочатку. Бо так склалося, що попередні в одну із зим не догледіла, і вони померли. Тож із села Кухче пасічник привіз мені інших у… відрах. Син і донька змалку допомагають на пасіці, але з сім’ями живуть далеко, тому рідко бувають. А в чоловіка алергія. Хоча допомагає рамки збити, навощити їх, викачати мед та інше, де потрібна чоловіча сила. Також свати, коли приїжджають, охоче долучаються до пасічникування», – оповідає Галина Вощило.
Читати ще: До бджіл навідується щодня: волинський пасічник утримує 12 вуликів
Із ніжністю, наче про діток, розказує жінка про своїх вихованок – які вони різні за обов’язками, призначенням. Із захопленням каже про їхню працьовитість, дисциплінованість. Хоча, зізнається, бджолосім’ї, як і люди, бувають працьовиті та ледачкуваті. Відповідно, і «прибуток» у них – різний.
Із турботою та хвилюванням описує процес догляду за бджілками. На зиму вулики утеплюють зовні та зсередини. Аби не були голодні її підопічні, всередині мають лишатися рамки з медом – від семи до десяти, залежно від величини роя. Крім того, зберігають рамки з медом і впродовж зими, аби навесні подбати про бджіл, доки ті самі зможуть себе прогодувати.
У теплу зиму бджоли люблять зробити в сонячну погоду обліт, тож хазяйка бачить, що добре зимують. Якщо ж тріщать морози, наслуховує через вулик, чи ж гудуть її улюблениці, чи не пропали. А навесні, як тільки надворі встановиться понад 10 градусів тепла, пасічниця робить першу ревізію: перевіряє, чи достатньо корму в бджіл, очищає вулики від підмору, виймає зайві рамки, звужує гніздо.
Якщо ж корму немає, вставляє оті рамки з медом, якими запаслися восени. В кінці травня треба пильнувати, аби рої не повтікали. Популяцію трутнів коригує, щоб не лишалося забагато. А в спекотне літо дбає про водичку для працьовитих комашок – на льоток у капронові кришечки її наливає.
Читати ще: 300-літній вулик і пам’ятник Бджолі: єдиний на Волині музей бджільництва запрошує на безплатну екскурсію
«До 11 вересня, до Головосіків, треба допомогти бджолам сформувати гнізда, подбати про запас меду. Дуже глядіти треба рамки з медом, які лишаємо на зиму. Температура має бути відповідна, вентиляція місця зберігання. Миші ласі до них. Вистачає й інших шкідників: їжаки люблять поживитися бджолами і стережуть їх біля вуликів у теплу пору року. А взимку виманюють комашок назовні стукотом дзьобів синиці. То якось мурахи внадилися – заповзали у вулики і знищували все.
А ще небезпечними є кліщі – висмоктують із бджілок кров. Тож боремося з непроханими гостями і власними силами, і спеціальними препаратами. А ще ж і з воском свої нюанси: вчасно не перетопили – запліснявіє. Та й мед, якщо незрілий викачати, пропаде, не зберігатиметься», – ділиться секретами пасічникування Галина Вощило, навіть прізвище якої теж певною мірою пов’язане з її улюбленою справою.
А оскільки живе ця сім’я неподалік лісу, то мед – із різнотрав’я, також бджоли багато взяток беруть із малини (домашньої та лісової), крушини, акації, із липи, гречки. Тож мед у пасічниці із Судча різний – і зовні, і на смак та запах.
А ще наголошує жінка: не лише він, а й усі продукти бджільництва дуже корисні. Вона ж особисто полюбляє перший у новому році мед із вощиною.
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
У той же час в селі не знайдеться жодної хати, де не любили б її меду. Та й у Любешеві вистачає охочих придбати солодкий нектар у судченської бджолярки, пише газета «Нове життя».
Із дитинства подобається жінці запах вощини і меду. Дідусь, який жив у Заріці, був бджолярем. Також у її селі неподалік жили родичі Іван та Анастасія Остимчуки, які займалися цієї справою. Галина Олексіївна любила до них зайти, подивитися, як вони працюють на пасіці, послухати про користь Божих комашок.
Її ж пасічникування розпочалося в 1993 році з одного вулика, що його разом із роєм купила у старшого подружжя, яке виїжджало до родичів в Америку.
«То був вересень, але дуже спекотний. Не знала, як перевезти тих бджіл, бо вони все не ховалися у вулик. А їхати треба було кілометрів три. Боялася, щоб і коня вони не покусали. А потім почалися нові хвилювання – аби не змерзли взимку, не були голодні, не загинули від хвороб, не знищили їх шкідники. І так – усі роки», – усміхаючись, каже бджолярка.
Знання переймала вона у досвідчених колег, а також черпала інформацію із двох грубих книг, які подарували попередні господарі її підопічних. Проте справжній досвід накопичувався методом проб і помилок. Адже не обходилося без втрат.
«До вподоби мені працювати біля бджіл. Нині маю інший їхній вид, ніж спочатку. Бо так склалося, що попередні в одну із зим не догледіла, і вони померли. Тож із села Кухче пасічник привіз мені інших у… відрах. Син і донька змалку допомагають на пасіці, але з сім’ями живуть далеко, тому рідко бувають. А в чоловіка алергія. Хоча допомагає рамки збити, навощити їх, викачати мед та інше, де потрібна чоловіча сила. Також свати, коли приїжджають, охоче долучаються до пасічникування», – оповідає Галина Вощило.
Читати ще: До бджіл навідується щодня: волинський пасічник утримує 12 вуликів
Із ніжністю, наче про діток, розказує жінка про своїх вихованок – які вони різні за обов’язками, призначенням. Із захопленням каже про їхню працьовитість, дисциплінованість. Хоча, зізнається, бджолосім’ї, як і люди, бувають працьовиті та ледачкуваті. Відповідно, і «прибуток» у них – різний.
Із турботою та хвилюванням описує процес догляду за бджілками. На зиму вулики утеплюють зовні та зсередини. Аби не були голодні її підопічні, всередині мають лишатися рамки з медом – від семи до десяти, залежно від величини роя. Крім того, зберігають рамки з медом і впродовж зими, аби навесні подбати про бджіл, доки ті самі зможуть себе прогодувати.
У теплу зиму бджоли люблять зробити в сонячну погоду обліт, тож хазяйка бачить, що добре зимують. Якщо ж тріщать морози, наслуховує через вулик, чи ж гудуть її улюблениці, чи не пропали. А навесні, як тільки надворі встановиться понад 10 градусів тепла, пасічниця робить першу ревізію: перевіряє, чи достатньо корму в бджіл, очищає вулики від підмору, виймає зайві рамки, звужує гніздо.
Якщо ж корму немає, вставляє оті рамки з медом, якими запаслися восени. В кінці травня треба пильнувати, аби рої не повтікали. Популяцію трутнів коригує, щоб не лишалося забагато. А в спекотне літо дбає про водичку для працьовитих комашок – на льоток у капронові кришечки її наливає.
Читати ще: 300-літній вулик і пам’ятник Бджолі: єдиний на Волині музей бджільництва запрошує на безплатну екскурсію
«До 11 вересня, до Головосіків, треба допомогти бджолам сформувати гнізда, подбати про запас меду. Дуже глядіти треба рамки з медом, які лишаємо на зиму. Температура має бути відповідна, вентиляція місця зберігання. Миші ласі до них. Вистачає й інших шкідників: їжаки люблять поживитися бджолами і стережуть їх біля вуликів у теплу пору року. А взимку виманюють комашок назовні стукотом дзьобів синиці. То якось мурахи внадилися – заповзали у вулики і знищували все.
А ще небезпечними є кліщі – висмоктують із бджілок кров. Тож боремося з непроханими гостями і власними силами, і спеціальними препаратами. А ще ж і з воском свої нюанси: вчасно не перетопили – запліснявіє. Та й мед, якщо незрілий викачати, пропаде, не зберігатиметься», – ділиться секретами пасічникування Галина Вощило, навіть прізвище якої теж певною мірою пов’язане з її улюбленою справою.
А оскільки живе ця сім’я неподалік лісу, то мед – із різнотрав’я, також бджоли багато взяток беруть із малини (домашньої та лісової), крушини, акації, із липи, гречки. Тож мед у пасічниці із Судча різний – і зовні, і на смак та запах.
А ще наголошує жінка: не лише він, а й усі продукти бджільництва дуже корисні. Вона ж особисто полюбляє перший у новому році мед із вощиною.
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 0
Заразилася лептоспірозом, купаючись у водоймі: 14-річна волинянка два тижні була на межі життя та смерті
Сьогодні 15:40
Сьогодні 15:40
Луцька громада попрощалася з трьома захисниками України
Сьогодні 15:24
Сьогодні 15:24
В Україні тестують систему «е-Консул» для спрощення доступу до сервісів МЗС за кордоном
Сьогодні 14:35
Сьогодні 14:35
Поблизу Луцька виступить популярний співак SHUMEI
Сьогодні 14:19
Сьогодні 14:19
Через «Ягодин» намагалися вивезти дубові бруси
Сьогодні 14:02
Сьогодні 14:02
88-річного волинянина, який заблукав у лісі, знайшли мертвим
Сьогодні 13:28
Сьогодні 13:28
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.