«Найстрашніше – історії людей, які слухаєш щодня»: волинський сапер про розмінування деокупованих територій
![](/files/news/2022/11-10/350186/a9.jpg)
Перед тим, як знову впустити життя на деокуповані території, мусять прийти вони – сапери-надзвичайники. На їхні руки лягає небезпечна, але обов’язкова робота у цій війні – розмінування.
Про роботу саперів у зоні бойових дій для Еспресо розповів сапер, який з 2014 року провів уже п’ять ротацій на деокуповані частини України, начальник групи піротехнічних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Волинській області Віталій Галаша.
Лише за один тиждень роботи волинські сапери на території Донецької області виявили та знищили 114 боєприпасів, залишених російськими окупантами. А це – 36 касетних бойових елементів 9Н210, 64 одиниці протипіхотних фугасних мін натискної дії «Лепесток» (радянського виробництва), 4 одиниці детонаторів до протитанкових мін, 8 осколкових боєприпасів ВОГ-17, ВОГ-25 та артилерійські снаряди різного калібру. А на Чернігівщині за 55 днів знешкодили понад 1600 вибухонебезпечних предметів.
«Найстрашніше – історії людей, які слухаєш щодня»
Надзвичайник розповідає, що ще в школі хотів бути військовим. Свого часу пішов навчатись у військовий інститут, а після того так склались обставини, що перекваліфікувався в сапера. Зізнається, що й не уявляв, що його робота матиме такі масштаби.
«Звісно, робота такого типу була завжди, адже ми й досі розміновуємо наслідки не те що Другої, а ще й Першої світової війни. Крім того, є чимало виїздів на знешкодження боєприпасів за заявками від населення, коли люди знаходили застарілі снаряди на городах чи полях», – каже Віталій.
Та зараз робота має трохи інший характер. Адже доводиться працювати ще й безпосередньо з населенням, яке пережило страшні події. Сапер зазначає, що це є чи не найскладнішим моментом у роботі, адже кожну історію пропускає через себе.
«Наша робота нас не лякає. Найстрашніше – історії людей, які слухаєш щодня. Адже після виконаних завдань дуже багато часу займають розмови з місцевим населенням. Одна справа, коли бачиш по телевізору, і геть інше – слухати наживо. Це все доводиться пропускати через себе. Хоча з часом, звісно, виробляється певний імунітет», – розповідає надзвичайник.
З особливим щемом волинянин пригадує маленького хлопчика, який розповідав, як у його будинок прилетіли ворожі снаряди, а опісля російські солдати давали осиротілим малюкам пряники.
«Знаєте, цинізм росіян просто зашкалює. Коли ми працювали після деокупації в Чернігівській області, в селі Ягідне, то там були справді разючі моменти. Сім’я ховалась у підвалі, а російські солдати прийшли туди по них стріляти. Це мені хлопчик 5 років розповідав, який отримав осколкові поранення. Його дідуся розстріляли впритул, матір поранили. А потім тій дитині московити пряник давали. Страшно усвідомити, скільки в дитячому віці вони вже всього натерпілись», – пригадує розміновувач.
Один день війни дорівнює тридцяти дням розмінування
Рятувальник вважає, що після усього, що зараз відбувається, треба просто переосмислити підхід до служби сапера.
«Небезпека нашої роботи нівелюється тим, що хлопці є ідейними. Ми не женемося за нагородами чи грішми, всі мають відчуття обов’язку. Розуміємо, що в нашій роботі без нас нікуди, бо найперше треба здійснити розмінування, а тоді вже все решта. Люди не пройдуть у свої домівки, поки не зроблять свою роботу сапери. Тому ми розуміємо, що чим більше попрацюємо ми, тим швидше сюди повернеться життя», – додає він.
Стресостійкість є обов’язковою вимогою для кваліфікованого сапера. Однак інколи її помилково плутають із безстрашністю.
«Аби бути добрим сапером, треба до всього ставитись спокійно і зберігати холоднокровність. Ще важливо боятись. Коли пропадає страх, то стає все одно, а коли стає все одно, тоді й виникають неприємні ситуації. Зараз наші хлопці всюди: на Півночі, Півдні, не лише на Сході. Хоч зі Сходом ми більше знайомі, адже з 2014 року там були неодноразово ще з часів АТО. Розміновуємо і те, що прилітає, і те, що залишається, тобто підчищаємо геть усе», – розповідає сапер.
Окрім розмінувань, сапери також постійно присутні при розборі завалів. Тому, коли їхні колеги знаходять вибухонебезпечні предмети, роботи припиняються і до справи беруться майстри-піротехніки. За словами Віталія Галаші, один день війни дорівнює тридцяти дням розмінування.
Віталій Галаша разом з колегами знову вирушив на Схід у чергову ротацію на розмінування деокупованої території.
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Про роботу саперів у зоні бойових дій для Еспресо розповів сапер, який з 2014 року провів уже п’ять ротацій на деокуповані частини України, начальник групи піротехнічних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Волинській області Віталій Галаша.
Лише за один тиждень роботи волинські сапери на території Донецької області виявили та знищили 114 боєприпасів, залишених російськими окупантами. А це – 36 касетних бойових елементів 9Н210, 64 одиниці протипіхотних фугасних мін натискної дії «Лепесток» (радянського виробництва), 4 одиниці детонаторів до протитанкових мін, 8 осколкових боєприпасів ВОГ-17, ВОГ-25 та артилерійські снаряди різного калібру. А на Чернігівщині за 55 днів знешкодили понад 1600 вибухонебезпечних предметів.
«Найстрашніше – історії людей, які слухаєш щодня»
Надзвичайник розповідає, що ще в школі хотів бути військовим. Свого часу пішов навчатись у військовий інститут, а після того так склались обставини, що перекваліфікувався в сапера. Зізнається, що й не уявляв, що його робота матиме такі масштаби.
«Звісно, робота такого типу була завжди, адже ми й досі розміновуємо наслідки не те що Другої, а ще й Першої світової війни. Крім того, є чимало виїздів на знешкодження боєприпасів за заявками від населення, коли люди знаходили застарілі снаряди на городах чи полях», – каже Віталій.
Та зараз робота має трохи інший характер. Адже доводиться працювати ще й безпосередньо з населенням, яке пережило страшні події. Сапер зазначає, що це є чи не найскладнішим моментом у роботі, адже кожну історію пропускає через себе.
«Наша робота нас не лякає. Найстрашніше – історії людей, які слухаєш щодня. Адже після виконаних завдань дуже багато часу займають розмови з місцевим населенням. Одна справа, коли бачиш по телевізору, і геть інше – слухати наживо. Це все доводиться пропускати через себе. Хоча з часом, звісно, виробляється певний імунітет», – розповідає надзвичайник.
З особливим щемом волинянин пригадує маленького хлопчика, який розповідав, як у його будинок прилетіли ворожі снаряди, а опісля російські солдати давали осиротілим малюкам пряники.
«Знаєте, цинізм росіян просто зашкалює. Коли ми працювали після деокупації в Чернігівській області, в селі Ягідне, то там були справді разючі моменти. Сім’я ховалась у підвалі, а російські солдати прийшли туди по них стріляти. Це мені хлопчик 5 років розповідав, який отримав осколкові поранення. Його дідуся розстріляли впритул, матір поранили. А потім тій дитині московити пряник давали. Страшно усвідомити, скільки в дитячому віці вони вже всього натерпілись», – пригадує розміновувач.
Один день війни дорівнює тридцяти дням розмінування
Рятувальник вважає, що після усього, що зараз відбувається, треба просто переосмислити підхід до служби сапера.
«Небезпека нашої роботи нівелюється тим, що хлопці є ідейними. Ми не женемося за нагородами чи грішми, всі мають відчуття обов’язку. Розуміємо, що в нашій роботі без нас нікуди, бо найперше треба здійснити розмінування, а тоді вже все решта. Люди не пройдуть у свої домівки, поки не зроблять свою роботу сапери. Тому ми розуміємо, що чим більше попрацюємо ми, тим швидше сюди повернеться життя», – додає він.
Стресостійкість є обов’язковою вимогою для кваліфікованого сапера. Однак інколи її помилково плутають із безстрашністю.
«Аби бути добрим сапером, треба до всього ставитись спокійно і зберігати холоднокровність. Ще важливо боятись. Коли пропадає страх, то стає все одно, а коли стає все одно, тоді й виникають неприємні ситуації. Зараз наші хлопці всюди: на Півночі, Півдні, не лише на Сході. Хоч зі Сходом ми більше знайомі, адже з 2014 року там були неодноразово ще з часів АТО. Розміновуємо і те, що прилітає, і те, що залишається, тобто підчищаємо геть усе», – розповідає сапер.
Окрім розмінувань, сапери також постійно присутні при розборі завалів. Тому, коли їхні колеги знаходять вибухонебезпечні предмети, роботи припиняються і до справи беруться майстри-піротехніки. За словами Віталія Галаші, один день війни дорівнює тридцяти дням розмінування.
Віталій Галаша разом з колегами знову вирушив на Схід у чергову ротацію на розмінування деокупованої території.
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 0
За вихідні волинські патрульні зупинили 13 п'яних водіїв
Сьогодні 15:14
Сьогодні 15:14
Кабмін надав додатково 5 мільярдів на укриття у школах
Сьогодні 14:57
Сьогодні 14:57
У Варшаві – рекордні зливи, затоплено ключові дороги
Сьогодні 14:09
Сьогодні 14:09
На Волині провели в останню дорогу воїна Миколу Бойка
Сьогодні 13:52
Сьогодні 13:52
У лікарні зупинилося серце воїна з Волині Михайла Ковальчука
Сьогодні 13:35
Сьогодні 13:35
Назавжди 27: загинув військовий з Волині Богдан Савчук
Сьогодні 13:03
Сьогодні 13:03
Рада підтримала законопроєкт про заборону УПЦ МП
Сьогодні 12:29
Сьогодні 12:29
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.