На Волині попрощалися з військовим Богданом Гончаром
![](/resize/450x325/r/files/news/2024/08-25/388483/456926464_429960206746760_6229631711074029081_n.jpg)
Майже тиждень тому чорними крильми смутку і печалі накрила Колодяжненську громаду чергова страшна новина про втрату ще одного нашого захисника: головного сержанта десантно-штурмового взводу, молодшого сержанта Богдана Вікторовича Гончара 1989 р.н., жителя с. Волошки.
Герой загинув 19 серпня в районі н.п. Шептухівка Курської області російської федерації при виконанні бойового завдання, повідомили у Колодяжненській громаді.
Він був вірним військовій присязі та служив українському народу до останнього подиху і віддав найцінніше – своє життя. Тяжко уявити, що переживали ці дні рідні і близькі Богдана. Вчора Герой повернувся додому назавжди – «на щиті».
Сьогодні у рідних Волошках Богдана Гончара проводжали в останню земну дорогу. Тепер йому навіки 35. Позаду, у памʼяті всіх, хто знав його з дитинства, весело проведені роки разом, адже чоловік був товариським і позитивним.
У місцевій гімназії, в якій навчався хлопець, тепло згадують про нього: «Богдан запам’ятався звичайним , скромним хлопчиною. Сором’язливий, і цю сором’язливість, здається, намагався сховати за ледь помітною посмішкою. Він завжди усміхався». А ще був добрим і вихованим. Ніколи не кривив душею, відверто казав правду у вічі і, взагалі, поводився порядно.
По закінченні школи Богдан здобув фах електрика в одному з профтехучилищ Ковеля. Потому не цурався жодної роботи: трудився біля дому, а також працював різноробочим в окремих господарствах.
Звичне життя змінив на життя військового цьогоріч: призваний на військову службу по мобілізації, на початку січня 2024 року. З честю і гідністю прийняв цей виклик. Сміливо і відважно захищав свій дім, родину та свій народ. У Богдана залишилися матір, хворий батько, сестра, дванадцятирічний син.
На прощанні із ним мало хто міг стримати сльози, адже ми втратили направду хорошу людину. Молодого чоловіка, в якого попереду могло бути багато років життя, якби не російський ворог, який прийшов знищити нас.
По завершення літії, яку священники відслужили біля батьківської оселі Богдана Гончара, слова підтримки і співчуття його рідним і близьким висловив сільський голова Віталій Кашик. Він наголосив, що ця війна не є випадковою, адже росія веде загарбницьку політику віками, і коли вона вдалася до відкритої збройної агресії, то лише завдяки таким воїнам, як Богдан, Україні вдалося спинити ворога від подальшого просування, а всі ми маємо можливість жити вільно і під відносно мирним небом тут, на рідній землі.
– Знав Богдана особисто, – мовив Віталій Кашик. – Він був добрим, товариським, завжди готовим прийти на допомогу. Був звичайним сільським хлопцем... Любив риболовлю, тихе полювання. А після того, як йому випав шлях воїна, ми дізналися, що він ще й був сміливим і мужньо прийняв і цей виклик. Сьогодні ми зібралися тут із сумного приводу – провести нашого доброго друга і односельчанина в останню земну дорогу. Але також він зібрав нас тут усіх, аби ми ще раз запитали у себе: хто ми? За що помирають наші Герої? Як зробити так, щоби ці втрати не були даремними, а ми були гідними їх? Даймо кожен для себе відповіді на ці питання... Слава Україні та Героям Слава!
Поховали Богдана Гончара на місцевому кладовищі з усіма релігійними та військовими почестями.
Редакція Волинських Новин висловлює щирі співчуття рідним Героя. Вічна пам’ять, честь та шана Захиснику!
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Герой загинув 19 серпня в районі н.п. Шептухівка Курської області російської федерації при виконанні бойового завдання, повідомили у Колодяжненській громаді.
Він був вірним військовій присязі та служив українському народу до останнього подиху і віддав найцінніше – своє життя. Тяжко уявити, що переживали ці дні рідні і близькі Богдана. Вчора Герой повернувся додому назавжди – «на щиті».
Сьогодні у рідних Волошках Богдана Гончара проводжали в останню земну дорогу. Тепер йому навіки 35. Позаду, у памʼяті всіх, хто знав його з дитинства, весело проведені роки разом, адже чоловік був товариським і позитивним.
У місцевій гімназії, в якій навчався хлопець, тепло згадують про нього: «Богдан запам’ятався звичайним , скромним хлопчиною. Сором’язливий, і цю сором’язливість, здається, намагався сховати за ледь помітною посмішкою. Він завжди усміхався». А ще був добрим і вихованим. Ніколи не кривив душею, відверто казав правду у вічі і, взагалі, поводився порядно.
По закінченні школи Богдан здобув фах електрика в одному з профтехучилищ Ковеля. Потому не цурався жодної роботи: трудився біля дому, а також працював різноробочим в окремих господарствах.
Звичне життя змінив на життя військового цьогоріч: призваний на військову службу по мобілізації, на початку січня 2024 року. З честю і гідністю прийняв цей виклик. Сміливо і відважно захищав свій дім, родину та свій народ. У Богдана залишилися матір, хворий батько, сестра, дванадцятирічний син.
На прощанні із ним мало хто міг стримати сльози, адже ми втратили направду хорошу людину. Молодого чоловіка, в якого попереду могло бути багато років життя, якби не російський ворог, який прийшов знищити нас.
По завершення літії, яку священники відслужили біля батьківської оселі Богдана Гончара, слова підтримки і співчуття його рідним і близьким висловив сільський голова Віталій Кашик. Він наголосив, що ця війна не є випадковою, адже росія веде загарбницьку політику віками, і коли вона вдалася до відкритої збройної агресії, то лише завдяки таким воїнам, як Богдан, Україні вдалося спинити ворога від подальшого просування, а всі ми маємо можливість жити вільно і під відносно мирним небом тут, на рідній землі.
– Знав Богдана особисто, – мовив Віталій Кашик. – Він був добрим, товариським, завжди готовим прийти на допомогу. Був звичайним сільським хлопцем... Любив риболовлю, тихе полювання. А після того, як йому випав шлях воїна, ми дізналися, що він ще й був сміливим і мужньо прийняв і цей виклик. Сьогодні ми зібралися тут із сумного приводу – провести нашого доброго друга і односельчанина в останню земну дорогу. Але також він зібрав нас тут усіх, аби ми ще раз запитали у себе: хто ми? За що помирають наші Герої? Як зробити так, щоби ці втрати не були даремними, а ми були гідними їх? Даймо кожен для себе відповіді на ці питання... Слава Україні та Героям Слава!
Поховали Богдана Гончара на місцевому кладовищі з усіма релігійними та військовими почестями.
Редакція Волинських Новин висловлює щирі співчуття рідним Героя. Вічна пам’ять, честь та шана Захиснику!
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 0
У волинському місті відремонтують одну з вулиць![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 21:38
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 21:38
На Волині попрощалися з військовим Богданом Гончаром
Сьогодні 20:42
Сьогодні 20:42
У Луцьку горіла квартира у багатоповерхівці
Сьогодні 20:14
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 20:14
Державну будівлю на Волині продають за 130 тис. Фото
Сьогодні 18:47
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 18:47
Удар росіян по Краматорську: постраждали 4 журналісти Reuters, іще один загинув під завалами. Доповнено
Сьогодні 18:18
Сьогодні 18:18
На Волині провели в останню дорогу воїна Олександра Макітру
Сьогодні 17:49
Сьогодні 17:49
«Луцьк, вулиця Перейменована». Вулиця Леся Танюка ![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 17:20
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 17:20
На Волині попрощалися з військовим Вадимом Сачуком
Сьогодні 16:52
Сьогодні 16:52
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.