«Люблю ставити пацанів на ноги»: волинянин після поранення й ампутації протезує воїнів
![](/resize/450x301/r/files/news/2024/08-28/388630/Hrysevych-e1724770576420.jpg)
Михайло Грисевич родом із села Щурин Луцького району. Ще хлопчаком знав, що буде захищати Батьківщину. І 2017 року, коли в Україні повним ходом йшла АТО, він підписав контракт з Нацгвардією. А через два роки втратив ногу. Відтоді ветеран війни Михайло Грисевич доводить: головне – не здаватися. І тепер допомагає іншим пораненим бійцям.
Про це пише Нове життя.
Михайло Грисевич вже у 18 років почав служити в бригаді швидкого реагування «Рубіж». Тут, до речі, від початку її створення служив старший брат Павло. У грудні 2019 року Михайло разом з побратимами стояв на Світлодарській дузі.
«Як мене поранило? Якось по-тупому… Прилетіло, бахнуло біля ноги ззаду. В очах потемніло… Коли отямився, дивлюся на ліву ногу, а вона вся така пожмакана… зрозумів, що поки що я не боєць, треба відходити. Я встаю, падаю на стегно, мої руки як неживі, відчуваю лише три пальці на правій руці. Кругом багнюка, лежу в калюжі… І не можу встати… Добре, що хлопці вивезли», – пригадує Михайло.
Читати ще: «Там найкращі люди»: військовий лікар з Волині – про евакуацію і порятунок бійців на передовій
У воїна було поламане праве стегно, відірвало палець на нозі. Та гірше було з лівою ногою. На девʼятий день її ампутували. Тоді Михайлові здавалося, що життя закінчилося. Бо як юному хлопцеві стати інвалідом, кому буде потрібний? Батько помер, брат воює, бабуся хвора. З дівчиною посварився, не хотів, щоб вона шкодувала, але про ампутацію не зізнався.
Проте Оля через брата допиталася про причину сварки. І вже у лютому повернулася з Німеччини. А через місяць Президент підписав Указ про нагородження Михайла орденом «За мужність» III ступеня. Сім місяців лікування були важкими психологічно. Бо зрозумів, що багато чого не зможе робити, зокрема треба розпрощатися з мрією – пробігти ультрамарафон.
«Я встав через сім місяців. Невдало, потягнув звʼязки. Знов місяць лежати. Фактично, навчався ходити заново», – згадує Михайло.
Читати ще: «Першим ділом викопаю мамі картоплю»: волинський нацгвардієць про повернення з фронту
«Товариш-азовець протезувався в київському центрі «Без обмежень», порекомендував звернутися туди, – провадить чоловік. – Там щиро здивувалися: «Як, досі не протезований?!». Зробили зразу зліпок. Став ходити вже на протезі. Мені запропонували працювати в центрі. Але я якось недовірливо до цього поставився: що буду там робити? Ми з Олею якраз на морі були, як протезист Андрій Юрійович подзвонив: «Де ти є? Давай виходь на роботу». Так я став слюсарем-складальником у київському центрі протезування «Без обмежень», збирав колінні суглоби».
Михайло одружений з Олею, у них народився син, молода сімʼя живе у своїй оселі. Чоловік їздить машиною, велосипедом, мотоциклом, плаває, бере участь у змаганнях федерації стронгмену України.
Життя помалу налагодилося. І тут розпочалася велика війна. Михайло рвався до побратимів у Гостомель на аеродром, бо вважав, що на роботі «гайки крутить». Але з початком повномасштабного вторгнення у центрі протезування стало бракувати протезистів, і Михайлу запропонували спробувати себе в цій професії. Рік тому він успішно пройшов навчання у США. І тепер протезує скалічених бійців.
Для тих воїнів, які пережили ампутації, Михайло є яскравим прикладом того, що травму можна пережити. У мережі є мотиваційне відео, де Михайло Грисевич без ноги відтискається і виконує інші фізичні вправи на час.
Читати ще: «Не змогли вдома – переможемо в Україні»: історія грузина з Волині, який втратив на війні ногу
До речі, у київському центрі протезування «Без обмежень» разом з Михайлом трудяться четверо колишніх бійців, які мають ампутації. Вони вміють поранених підтримати, адже їхній досвід особливо цінний для бійців, які після воєнного пекла переживають душевні та тілесні травми.
«Люблю ставити пацанів на ноги, – ділиться Михайло Грисевич. – Коли сам вперше вийшов на вулицю, ще тоді на кріслі колісному, заплакав. Тепер люблю дивитися, як хлопці починають ходити, і разом з ними сміятися».
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Про це пише Нове життя.
Михайло Грисевич вже у 18 років почав служити в бригаді швидкого реагування «Рубіж». Тут, до речі, від початку її створення служив старший брат Павло. У грудні 2019 року Михайло разом з побратимами стояв на Світлодарській дузі.
«Як мене поранило? Якось по-тупому… Прилетіло, бахнуло біля ноги ззаду. В очах потемніло… Коли отямився, дивлюся на ліву ногу, а вона вся така пожмакана… зрозумів, що поки що я не боєць, треба відходити. Я встаю, падаю на стегно, мої руки як неживі, відчуваю лише три пальці на правій руці. Кругом багнюка, лежу в калюжі… І не можу встати… Добре, що хлопці вивезли», – пригадує Михайло.
Читати ще: «Там найкращі люди»: військовий лікар з Волині – про евакуацію і порятунок бійців на передовій
У воїна було поламане праве стегно, відірвало палець на нозі. Та гірше було з лівою ногою. На девʼятий день її ампутували. Тоді Михайлові здавалося, що життя закінчилося. Бо як юному хлопцеві стати інвалідом, кому буде потрібний? Батько помер, брат воює, бабуся хвора. З дівчиною посварився, не хотів, щоб вона шкодувала, але про ампутацію не зізнався.
Проте Оля через брата допиталася про причину сварки. І вже у лютому повернулася з Німеччини. А через місяць Президент підписав Указ про нагородження Михайла орденом «За мужність» III ступеня. Сім місяців лікування були важкими психологічно. Бо зрозумів, що багато чого не зможе робити, зокрема треба розпрощатися з мрією – пробігти ультрамарафон.
«Я встав через сім місяців. Невдало, потягнув звʼязки. Знов місяць лежати. Фактично, навчався ходити заново», – згадує Михайло.
Читати ще: «Першим ділом викопаю мамі картоплю»: волинський нацгвардієць про повернення з фронту
«Товариш-азовець протезувався в київському центрі «Без обмежень», порекомендував звернутися туди, – провадить чоловік. – Там щиро здивувалися: «Як, досі не протезований?!». Зробили зразу зліпок. Став ходити вже на протезі. Мені запропонували працювати в центрі. Але я якось недовірливо до цього поставився: що буду там робити? Ми з Олею якраз на морі були, як протезист Андрій Юрійович подзвонив: «Де ти є? Давай виходь на роботу». Так я став слюсарем-складальником у київському центрі протезування «Без обмежень», збирав колінні суглоби».
Михайло одружений з Олею, у них народився син, молода сімʼя живе у своїй оселі. Чоловік їздить машиною, велосипедом, мотоциклом, плаває, бере участь у змаганнях федерації стронгмену України.
Життя помалу налагодилося. І тут розпочалася велика війна. Михайло рвався до побратимів у Гостомель на аеродром, бо вважав, що на роботі «гайки крутить». Але з початком повномасштабного вторгнення у центрі протезування стало бракувати протезистів, і Михайлу запропонували спробувати себе в цій професії. Рік тому він успішно пройшов навчання у США. І тепер протезує скалічених бійців.
Для тих воїнів, які пережили ампутації, Михайло є яскравим прикладом того, що травму можна пережити. У мережі є мотиваційне відео, де Михайло Грисевич без ноги відтискається і виконує інші фізичні вправи на час.
Читати ще: «Не змогли вдома – переможемо в Україні»: історія грузина з Волині, який втратив на війні ногу
До речі, у київському центрі протезування «Без обмежень» разом з Михайлом трудяться четверо колишніх бійців, які мають ампутації. Вони вміють поранених підтримати, адже їхній досвід особливо цінний для бійців, які після воєнного пекла переживають душевні та тілесні травми.
«Люблю ставити пацанів на ноги, – ділиться Михайло Грисевич. – Коли сам вперше вийшов на вулицю, ще тоді на кріслі колісному, заплакав. Тепер люблю дивитися, як хлопці починають ходити, і разом з ними сміятися».
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 0
«Люблю ставити пацанів на ноги»: волинянин після поранення й ампутації протезує воїнів
Сьогодні 15:37
Сьогодні 15:37
Росіяни завдали 10 ударів по Харкову, десятки постраждалих, серед них – діти та медики
Сьогодні 15:09
Сьогодні 15:09
Вилучили автомобіль та стягнули 40 тисяч: у Луцьку на Набережній водій їздив без прав![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 14:41
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 14:41
Чоловіка затримали на «Ягодині» з підробленими паперами про непридатність і посадили на рік
Сьогодні 13:45
![](/public/images/logo.png)
Сьогодні 13:45
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.