Лучанин перебрався жити в село, аби працювати вчителем історії
![](/resize/450x337/r/files/news/2016/07-30/197146/ef.jpg)
24-річний Сергій Янішевський розповідає, що в дитинстві навіть не здогадувався, що колись буде когось навчати. Дев’ятикласником пішов у «Школу козацького гарту», де старші хлопці розповідали йому різноманітні історичні факти. Хлопець каже, що саме ці розповіді надихнули його вивчитися на історика.
Про це йдеться в матеріалі газети Волинські Новини №26 від 28 липня.
Учителем у селі Копачівці, що в Рожищенському районі, Сергій працює недавно. Однак уже встиг заснувати шкільний музей та видати книжку про батьківське село. Крім того, разом з учнями цьогоріч видавав ще й шкільну газету.
– Народився і виріс у Луцьку. Мої баба й дід жили в Копачівці, – каже Сергій. – З історії цього села не було жодної такої книжки, де усі матеріали були б згруповані. Тому вирішив написати свою, аби не ритися щоразу, готуючись до уроку, і не розшукувати інформацію з усіх джерел. Хотів показати учням, що у цього села теж є своя історія, яка не менш цікава.
Хлопець каже, що збирав інформацію в архівах, контактував на форумах з поляками та шукав дані у метричних книгах. Сергій видав за свої гроші десять книг, які уже розійшлися. Він виклав книжку в інтернет, тож тепер кожен охочий може її прочитати. А для того, щоб дітям було легше зрозуміти предмет, учитель заснував у школі музей.
– Ідея зі шкільним музеєм виникла випадково, – каже хлопець. – Якось обмовився перед директором, що було б непогано створити музей. Йому така думка дуже сподобалася і він відразу виділив приміщення. А сільський голова дав нам на це шість тисяч гривень. Купили стелажі та стенди. Зараз працюємо над оформленням залу. Діти приносять експонати, а я за них ставлю хороші оцінки. Сподіваюся, що найближчим часом відкриємо музей.
Учитель каже, що діти зносять цікаві речі. Учень сьомого класу, коли садив картоплю, відкопав на городі справжній старий автомат.
– Наступного дня він приніс його до школи, – розповідає Сергій. – Навіть не роздумуючи, поставив йому дванадцятку.
Сергій каже, що зацікавити чимось сучасних дітей не так уже й просто. Для цього йому доводиться щоразу вигадувати різноманітні методики, аби маленькі бешкетники не нудьгували.
– Якось їздили з дітьми на екскурсію. Це було якраз на початку моєї вчительської діяльності. Як ще недосвідчений учитель зібрав школярів п’ятого класу о дев’ятій ранку й повіз на велосипедах у сусідні села оглядати пам’ятки. Але не розрахував, що дітям такого віку буде складно проїхати сорок кілометрів за день.
Ми повернулися о десятій вечора. Учні були дуже втомлені. Хтось радів, що здолав таку відстань, а хтось плакав і казав ще у дорозі, що хоче додому. Зізнаюся, що й сам тоді трохи запанікував. Подумав, що вже наступного ранку директор викличе мене на килим і я добряче отримаю від нього на горіхи. Але все обійшлося. Батьки навіть мене похвалили на зборах. Тому наступного разу взяв із собою уже старшокласників. Ми наїздили 120 кілометрів за день. Але усі вони знали, що на них чекає. Тому тут уже казусів не виникло.
Учитель розповідає, що частенько бере своїх учнів на археологічні розкопки. Нещодавно їх проводили між селищем Дубищем і селом Носачевичами разом із археологами Володимиром Чопюком та Михайлом Вашетою.
– Копали там цілий тиждень, – каже Сергій. – Щодня брав із собою по одному учню. Комусь таке заняття сподобалося, а хтось був зовсім байдужий до археології. Розкопали Дубищенський Введенський монастир ХІV століття, денарії князя Вітовта й монети Казимира Ягеллончика, кераміку ХV-ХVІ століть та залізні знаряддя праці.
На запитання, чи не хоче Сергій повернутися у місто й шукати роботу там, він тільки усміхається, а потім додає, що у селах теж хтось має працювати.
– Знаю, що бути вчителем нині безперспективно, – міркує хлопець. – Але ще Григорій Сковорода сказав, що слід мати улюблену справу. Історія і діти – це моє, те, що мені цікаво.
Лілія БОНДАР, Рожищенський район
Фото з особистого архіву
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
Про це йдеться в матеріалі газети Волинські Новини №26 від 28 липня.
Учителем у селі Копачівці, що в Рожищенському районі, Сергій працює недавно. Однак уже встиг заснувати шкільний музей та видати книжку про батьківське село. Крім того, разом з учнями цьогоріч видавав ще й шкільну газету.
– Народився і виріс у Луцьку. Мої баба й дід жили в Копачівці, – каже Сергій. – З історії цього села не було жодної такої книжки, де усі матеріали були б згруповані. Тому вирішив написати свою, аби не ритися щоразу, готуючись до уроку, і не розшукувати інформацію з усіх джерел. Хотів показати учням, що у цього села теж є своя історія, яка не менш цікава.
Хлопець каже, що збирав інформацію в архівах, контактував на форумах з поляками та шукав дані у метричних книгах. Сергій видав за свої гроші десять книг, які уже розійшлися. Він виклав книжку в інтернет, тож тепер кожен охочий може її прочитати. А для того, щоб дітям було легше зрозуміти предмет, учитель заснував у школі музей.
– Ідея зі шкільним музеєм виникла випадково, – каже хлопець. – Якось обмовився перед директором, що було б непогано створити музей. Йому така думка дуже сподобалася і він відразу виділив приміщення. А сільський голова дав нам на це шість тисяч гривень. Купили стелажі та стенди. Зараз працюємо над оформленням залу. Діти приносять експонати, а я за них ставлю хороші оцінки. Сподіваюся, що найближчим часом відкриємо музей.
Учитель каже, що діти зносять цікаві речі. Учень сьомого класу, коли садив картоплю, відкопав на городі справжній старий автомат.
– Наступного дня він приніс його до школи, – розповідає Сергій. – Навіть не роздумуючи, поставив йому дванадцятку.
Сергій каже, що зацікавити чимось сучасних дітей не так уже й просто. Для цього йому доводиться щоразу вигадувати різноманітні методики, аби маленькі бешкетники не нудьгували.
– Якось їздили з дітьми на екскурсію. Це було якраз на початку моєї вчительської діяльності. Як ще недосвідчений учитель зібрав школярів п’ятого класу о дев’ятій ранку й повіз на велосипедах у сусідні села оглядати пам’ятки. Але не розрахував, що дітям такого віку буде складно проїхати сорок кілометрів за день.
Ми повернулися о десятій вечора. Учні були дуже втомлені. Хтось радів, що здолав таку відстань, а хтось плакав і казав ще у дорозі, що хоче додому. Зізнаюся, що й сам тоді трохи запанікував. Подумав, що вже наступного ранку директор викличе мене на килим і я добряче отримаю від нього на горіхи. Але все обійшлося. Батьки навіть мене похвалили на зборах. Тому наступного разу взяв із собою уже старшокласників. Ми наїздили 120 кілометрів за день. Але усі вони знали, що на них чекає. Тому тут уже казусів не виникло.
Учитель розповідає, що частенько бере своїх учнів на археологічні розкопки. Нещодавно їх проводили між селищем Дубищем і селом Носачевичами разом із археологами Володимиром Чопюком та Михайлом Вашетою.
– Копали там цілий тиждень, – каже Сергій. – Щодня брав із собою по одному учню. Комусь таке заняття сподобалося, а хтось був зовсім байдужий до археології. Розкопали Дубищенський Введенський монастир ХІV століття, денарії князя Вітовта й монети Казимира Ягеллончика, кераміку ХV-ХVІ століть та залізні знаряддя праці.
На запитання, чи не хоче Сергій повернутися у місто й шукати роботу там, він тільки усміхається, а потім додає, що у селах теж хтось має працювати.
– Знаю, що бути вчителем нині безперспективно, – міркує хлопець. – Але ще Григорій Сковорода сказав, що слід мати улюблену справу. Історія і діти – це моє, те, що мені цікаво.
Лілія БОНДАР, Рожищенський район
Фото з особистого архіву
Знайшли помилку? Виділіть текст і натисніть
Підписуйтесь на наш Telegram-канал, аби першими дізнаватись найактуальніші новини Волині, України та світу
![](/public/images/coment_smile.png)
Коментарів: 8
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Богдан
Показати IP
30 Липня 2016 20:04
Молодець. Щасти йому там де потрібніший. В селі чистіше повітря. І спокійніше. Люди добріші.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Тор
Показати IP
30 Липня 2016 20:22
Молодець!
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
волиняка
Показати IP
30 Липня 2016 20:59
А дійсно, герой !!! Дай Боже йому в житті радості, щастя, здоровя та Великої любові !!!
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Історик
Показати IP
30 Липня 2016 22:14
Сергій був гарним студентом і вчителем буде гарним. Щасти у нелегкому починанні.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Лучанин
Показати IP
31 Липня 2016 11:42
Просто не знайшов роботи в місті, тому й в селі працює, що не ясного?! І чим тут хвалитись...Історик аж в селі працює! То можливо в кожного на вулиці братимете інтерв'ю?
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Ну і бовдур ти лучан
Показати IP
31 Липня 2016 12:40
Сергій правий, сучасного учня важко чимось зацікавати, і це чудово, що вчитель знайшов підхід саме до сільської дити. Бо міська - невдячна, і хамовита. Не можу стверджувати за всіх, але коли в учня телефон крутіший як у вчителя, він не слухає урок, а сидить в інтернеті - це вже не урок. Раз гаркни - прилетять батьки і будуть хаяти, що поганий вчитель, не зацікавив дитину. А спробуй зацікав, коли воно ще і пащекує!Це прекрасно, коли вчитель вчиться сам, навчає цьому дітей, а не перетворив роботу у відбувальщину. Відсидів півдня в школі, зарплату отримав - до побачення. А ти, лучанине, спробуй, попрацювати в сільській школі, і ще чомусь навчити, тоді будеш говорити.
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
ботан
Показати IP
31 Липня 2016 13:08
Молодець•симулянт реальний•просто вчительством прикрився
![](/public/images/user_no_foto.png?1725067740)
Ая
Показати IP
1 Серпня 2016 06:17
Таки не можу зрозуміти чому в нас мимо закіньчених ВИШів брак пошани для тих хто нас безмірно любить. Приклад ось ту: ..."Мої баба й дід..." а ти дідів онуку як себе почуватимеш коли матимеш онуків і вони обзиватимуть тебе від дідів? Но й друге то вже незрозуміле повністью. Невже на ВМШ-і не вчили методики і не говорили, що дітей не можна перевантажувати кількома годинами одного предмету без перерви? Догадуюсь, що там - в час велопрогулянки перерви були і пісні дітвора співала і може мяч десь там відбивали і таке інше. Надіюсь, що історик не погніваєтся на мене і зрозуміє, що дід і баба під церквою милостині просять а в час уроків розмовлятиме з учнями про спомини їх дідусів і бабусь. Успіхів зичу молодому педагогу. І прошу дослідити що і як робили, та кого і за що мордували КРАСНИЄ ПАРИЗАНИ в час ІІ Світової, бо професіонали-історики чомусь бояться рухати цю тему.
Вчені виявили гору під водою. Вона вища за хмарочоси в ОАЕ
Сьогодні 00:32
Сьогодні 00:32
Дістанеться й Україні: Європа готується до аномально теплого вересня
30 Серпня 2024 23:42
30 Серпня 2024 23:42
Швейцарія обрала місто, в якому проведуть «Євробачення-2025»
30 Серпня 2024 23:24
30 Серпня 2024 23:24
Травматологічне відділення медоб’єднання на Волині оновлять за 12 млн![](/public/images/logo.png)
30 Серпня 2024 23:05
![](/public/images/logo.png)
30 Серпня 2024 23:05
«Конотопська відьма» за перший вікенд прокату зібрала майже 12 млн гривень
30 Серпня 2024 22:46
30 Серпня 2024 22:46
Волинянин крав ковбасу в магазині «Сім-23». Як покарали любителя «Президентської»![](/public/images/logo.png)
30 Серпня 2024 22:28
![](/public/images/logo.png)
30 Серпня 2024 22:28
Зобов'язані заарештувати Путіна: МКС пригрозив Монголії наслідками за відмову у співпраці
30 Серпня 2024 22:09
30 Серпня 2024 22:09
Зеленський вручив доньці загиблого Героя з Волині Віталія Пархомука сертифікат на квартиру
30 Серпня 2024 21:50
30 Серпня 2024 21:50
На Львівщині у припаркованому авто виявили 54 тисячі фальшивих доларів
30 Серпня 2024 21:31
30 Серпня 2024 21:31
Додати коментар:
УВАГА! Користувач www.volynnews.com має розуміти, що коментування на сайті створені аж ніяк не для політичного піару чи антипіару, зведення особистих рахунків, комерційної реклами, образ, безпідставних звинувачень та інших некоректних і негідних речей. Утім коментарі – це не редакційні матеріали, не мають попередньої модерації, суб’єктивні повідомлення і можуть містити недостовірну інформацію.